# data[].attributes.headline
- Esimerkkinä Päivi Räsäsen syytteet kiihottamisesta homoseksuaaleja vastaan. Syytteet loppujen lopuksi kuitenkin hylättiin.

# data[].attributes.subject
- Esimerkkinä Päivi Räsäsen syytteet kiihottamisesta homoseksuaaleja vastaan. Syytteet loppujen lopuksi kuitenkin hylättiin.

# data[].attributes.headline
- Sananvapaus ei tarkoita toisen loukkaamista tai esimerkiksi kiihottamista kansanryhmää vastaan

# data[].attributes.subject
- Sananvapaus ei tarkoita toisen loukkaamista tai esimerkiksi kiihottamista kansanryhmää vastaan

# data[].attributes.headline
- Suomen perustuslaissa sanotaan, että jokaisella on oikeus saada tietoa ilman, että joku sitä ennakolta estää

# data[].attributes.subject
- Suomen perustuslaissa sanotaan, että jokaisella on oikeus saada tietoa ilman, että joku sitä ennakolta estää

# data[].attributes.headline
- Tarkoittaa mielipiteen ilmaisemista sekä vastaanottamista mediassa

# data[].attributes.subject
- Tarkoittaa mielipiteen ilmaisemista sekä vastaanottamista mediassa

# data[].attributes.headline
- Sananvapaus kuuluu jokaisen kansalaisen perusoikeuksiin

# data[].attributes.subject
- Sananvapaus kuuluu jokaisen kansalaisen perusoikeuksiin

# data[].attributes.headline
- Itsesäätely toimii Suomessa suhteellisen hyvin. Itsesäätely tarkoittaa, että toimittaja itse pohtii, mikä on hyvän maun rajoissa ja mikä julkaistava asia on esimerkiksi loukkaava

# data[].attributes.subject
- Itsesäätely toimii Suomessa suhteellisen hyvin. Itsesäätely tarkoittaa, että toimittaja itse pohtii, mikä on hyvän maun rajoissa ja mikä julkaistava asia on esimerkiksi loukkaava

# data[].attributes.headline
- Suomen lainsäädäntöön kuuluu lehdistönvapaus, jolloin valtio ei voi sanella, mitä mediassa julkaistaan

# data[].attributes.subject
- Suomen lainsäädäntöön kuuluu lehdistönvapaus, jolloin valtio ei voi sanella, mitä mediassa julkaistaan

# data[].attributes.headline
- Suurin ja keskeisen median sääntely on sananvapaus

# data[].attributes.subject
- Suurin ja keskeisen median sääntely on sananvapaus

# data[].attributes.headline
-Median toiminta tulee yhteensovittaa lainsäädännön kanssa

# data[].attributes.subject
-Median toiminta tulee yhteensovittaa lainsäädännön kanssa

# data[].attributes.headline
Korona-aikana monien äänet ovat jääneet kuulumattomiin, koska yleisesti mediassa mielipide on ollut rokotemyönteinen yms. 

# data[].attributes.subject
Korona-aikana monien äänet ovat jääneet kuulumattomiin, koska yleisesti mediassa mielipide on ollut rokotemyönteinen yms. 

# data[].attributes.headline
Monella medialla on oma linjaus, mitä julkaistaan ja usein toisen mielipiteen äänet eivät tule julkaistuksi. Tästä esimerkkinä Helsingin Sanomat, jota pidetään yhtenä Suomen luotettavimmista medioista. Hesarilla on kuitenkin vahvasti oma linja, mitä lehdessä julkaistaan ja kuka sielä pääsee ääneen.

# data[].attributes.subject
Monella medialla on oma linjaus, mitä julkaistaan ja usein toisen mielipiteen äänet eivät tule julkaistuksi. Tästä esimerkkinä Helsingin Sanomat, jota pidetään yhtenä Suomen luotettavimmista medioista. Hesarilla on kuitenkin vahvasti oma linja, mitä lehdessä julkaistaan ja kuka sielä pääsee ääneen.

# data[].attributes.headline
- Sananvapauden pääperjaate on kansalaisten oikeus saada tietoa heitä koskettavista asioista

# data[].attributes.subject
- Sananvapauden pääperjaate on kansalaisten oikeus saada tietoa heitä koskettavista asioista

# data[].attributes.headline
- Media ei saa julkaista sisältöä, joka loukkaa jotakin yksittäistä ihmistä tai yhteisöä.

# data[].attributes.subject
- Media ei saa julkaista sisältöä, joka loukkaa jotakin yksittäistä ihmistä tai yhteisöä.

# data[].attributes.headline
- Media ei myöskään saa julkaista mitään, jossa rikottaisiin anonymiteetti, ellei henkilöltä ole kysytty lupaa. 

# data[].attributes.subject
- Media ei myöskään saa julkaista mitään, jossa rikottaisiin anonymiteetti, ellei henkilöltä ole kysytty lupaa. 

# data[].attributes.headline
- Sananvapauden ja yhteiskunnallisesti merkittävien ihmisten yksityisyyden välillä on veteen piirretty raja. Yleensä kuitenkin sananvapaus voittaa.

# data[].attributes.subject
- Sananvapauden ja yhteiskunnallisesti merkittävien ihmisten yksityisyyden välillä on veteen piirretty raja. Yleensä kuitenkin sananvapaus voittaa.

# data[].attributes.headline
- Monilla medioilla on oma linja, mitä julkaistaan ja mitä ei. 

# data[].attributes.subject
- Monilla medioilla on oma linja, mitä julkaistaan ja mitä ei. 

# data[].attributes.headline
- Hyvänä esimerkkinä voidaan pitää niitä ihmisiä, jotka vastustavat koronarokotteita tai rajoituksia. Heidän ääntään isoissa mediassa ei paljoa ole kuultu.

# data[].attributes.subject
- Hyvänä esimerkkinä voidaan pitää niitä ihmisiä, jotka vastustavat koronarokotteita tai rajoituksia. Heidän ääntään isoissa mediassa ei paljoa ole kuultu.

# data[].attributes.headline
Medioita ei mielestäni pitäisi rajoittaa yhtään enempää, koska lehdistönvapaus saatettaisiin rikkoa. Demokratia perustuu vapaalle tiedolle, joten sitä ihmisten tulee saada.

# data[].attributes.subject
Medioita ei mielestäni pitäisi rajoittaa yhtään enempää, koska lehdistönvapaus saatettaisiin rikkoa. Demokratia perustuu vapaalle tiedolle, joten sitä ihmisten tulee saada.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Päivikki Karhula

Suomalainen mediaan kohdistuva sananvapauden säätely heijastaa omaa aikaansa etenkin media- ja yhteiskuntakehityksen osalta.

Painovapaudesta lehdistösensuuriin

Sananvapauden säätely kohdistui mediakehityksen mukaisesti ensiksi kirjoihin. Sensuurin perusteena olivat etenkin vaaralliset opit tai mahdolliset uhkat vallitsevalle yhteiskuntajärjestykselle. 1700-luvulla Suomen ollessa osana Ruotsi-Suomen valtiota, syntyi ajatus painovapaudesta, jonka edisti poliitikko Anders Chydenius.

Vuonna 1766 vahvistettiin perustuslakina säädetty painovapausasetus, joka oli tuolloin laajin ja edistyksellisin maailmassa.

1800-luvulla painovapaus vakiintui. Säätyvaltiopäivillä vapaamman painotoiminnan vaatimusten takana olivat etenkin aateli ja työväenliike. Lehdistön suhteen oltiin aluksi sallivampia lukijakunnan edustaessa oppinutta eliittiä. Kun lehdistön vaikutuksen ala laajentui yhteiskunnassa ja syntyi poliittinen lehdistö, myös säätely tiukentui.

Lehdistön säätelyn keinoina käytettiin mm. lupia, lisenssejä, ennakkotarkastusta ja verolakeja. 1800-luvun loppua kohden sensuuri kuitenkin kiristyi samalla, kun kansallisuusaatteet ja työväenliike vahvistuivat. 1906 säädettiin laki lausunto-, kokoontumis- ja yhdistymisvapaudesta, mutta venäläishallinto kiristi pian sensuuria uudelleen.

Mediakohtainen säätely ja kansainvälistyminen

Itsenäistymisen myötä 1919 syntyi varsinainen moderni painovapauslaki, jossa kiellettiin ennakkosensuuri ja julkaisemisen luvanvaraisuus poistui käytäntönä. Samassa yhteydessä säädettiin laillisista rajoituksista sananvapaudelle, joina pidettiin esimerkiksi rikokseen yllyttämistä ja kunnianloukkausta. Sananvapauden rajojen valvonta siirtyi tuomioistuimille.

Sotien jälkeisellä kaudella sananvapauden alaa täsmennettiin mediakohtaisesti.

Radio- ja televisiotoiminta sai oman lakinsa (1958), ja myöhemmin yleisradiotoiminta määriteltiin tarkemmin lailla Yleisradio Oy:sta (1993). Elokuvien tarkastamista varten uudistettiin laki Valtion elokuvatarkastamosta (1946) ja myöhemmin videoiden tarkastusta varten säädettiin erillinen videotarkastuslaki (1987). Kansainvälinen sananvapauden sääntely huomioitiin liittymällä YK:n ihmisoikeuksien julistuksen sopimukseen kansalais- ja poliittisista oikeuksista (1976) ja Euroopan neuvostoon (1989).

Poliittinen ilmapiiri ja sensuuri

Suomen historiassa kiristynyt poliittinen ilmapiiri on merkinnyt eri aikoina myös sensuurin vastaavaa kiristymistä. Erityisen selviä sananvapauden rajoitukset olivat venäläishallinnon aikana, mutta myös itsenäistymisen jälkeen sodan aikainen kausi toi voimaan sotasensuurin. Liittolaisten arvostelua pyrittiin rajoittamaan ja kotirintaman moraalia ylläpitämään.

1950-luvulta alkaen suhteet Neuvostoliittoon johtivat poliittisen varovaisuuden aikaan, jolloin suomalainen media toimi laajalti itsesensuurin periaatteilla.

Julkisessa keskustelussa pyrittiin enimmäkseen karsimaan vapaaehtoisesti Neuvostoliittoa arvosteleva aineisto tai paheksumaan näiden näkemysten esittämistä. Itsesensuurin ydinkausi elettiin Urho Kekkosen presidenttikaudella 1960-luvun lopusta 1980-luvun alkuun. Suomen ulkopoliittista varovaisuuden ympärille syntyi käsitys suomettuminen, jolla tarkoitettiin pienen maan sopeutumista hallitsevan totalitaarisen naapurimaan tahtoon.

Itsesensuuria tuettiin myös lailla.

Rikoslaissa oli pykälä, jonka mukaan 1948 alkaen oli kriminalisoitu "vieraan valtion julkinen ja tahallinen halventaminen painotuotteella, kirjoituksella, kuvallisella esityksellä tahi muulla ilmaisuvälineellä".

Vielä 1975 presidentti Kekkonen vetosi tähän pykälään "myllykirjeessään Uusi Maailma-lehden päätoimittajalle, Jussi Talvelle. Pykälä poistettiin rikoslaista Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen.

Lakiuudistuksilla medianeutraaliin lainsäädäntöön

Suomen perustuslain uudistamisen myötä (2000) täsmennettiin myös sananvapauden rajoja. Sananvapaus on perustuslain mukainen perusoikeus, mutta sitä voidaan rajoittaa muilla laeilla. Erityinen varaus (ns. kvalifioitu lakivaraus) liittyy lasten kuvaohjelmiin ja sananvapauden rajoittamiseen lastensuojelullisin perusteluin.

Lakiuudistus merkitsi myös uudenlaisia korostuksia.

Perustuslakiuudistus toi mukanaan sananvapauden väline- ja sisältöneutraalissa tulkinnan.

Sananvapauden uusia näkökulmia on myös tiedonhankintaan liittyvien oikeuksien korostaminen ja täsmentäminen; ne pitävät sisällään oikeuden hankkia, välittää, valmistaa, ilmaista, julkaista, levittää ja vastaanottaa tietoja, mielipiteitä ja muita viestejä.

Lisäksi tiedonvälitysprosessin osapuolten oikeuksiin otettiin kantaa. Sekä lähettäjien että vastaanottajien oikeudet tiedonvälityksessä huomioitiin. Julkisen vallan roolia perusoikeuksien ja ihmisoikeuksien toteuttajana täsmennettiin myös. Julkisen vallan tuli lain mukaan toimia sananvapauden edistäjänä.

Median erityisasema

Toisaalta lainsäädäntö tukee tiedotusvälineiden erityisasemaa sananvapauden käyttäjinä. Median erityisasema on huomioitu perustuslakiuudistuksessa ja sananvapauslaissa. Sananvapauslaki (Laki sananvapauden käyttämisestä joukkotiedotuksesta) säädettiin erikseen (2003), selkeyttämään toimittajien asemaa ja vastuuta ja toimituksellisia käytäntöjä, kun yleisö on kirjoituksista eri mieltä (vastine ja oikaisu). Sananvapauslainsäädäntö takaa myös oikeuden anonymiteettiin ja lähdesuojaan.

Näiden lisäksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) on ratkaisuissaan korostanut median poliittista roolia demokratian tukijana. EIT:n mukaan median tehtävänä on kansalaisten informointi yhteiskunnallisesti merkityksellisistä asioista ja vallankäyttäjien valvonta ja tiedotus yhteiskunnalliseen keskusteluun ja päätöksentekoon liittyvistä asioista.

Radiota ja televisiota varten on myös edelleen erityislainsäädäntöä, samoin kuin Yleisradiolla on erityisasema ja erillinen sen toimintaa koskeva laki.

Viestintämarkkinalailla (2003) tuettiin myös vapaan kilpailun toteutumista mediamarkkinoilla ja vahvistettiin Yleisradion asemaan valtakunnallisena ja kaikille saatavilla olevana toimijana.

Sääntelyn tuki verkkoviestinnälle ja -medialle heijastuu erityisesti Tietoyhteiskuntakaareen (2014) kuuluvassa lainsäädännössä. Tavoitteena on ollut luoda medianeutraali lainsäädäntö, jossa erityisesti digitaalinen toimintaympäristö huomioidaan. Verkkoympäristössä pyritään suojaamaan erityisesti moniäänisyys, kansallisuus, paikallisuus, yksityisyydensuoja ja säätelemään mastojen ja tukiasemien sijoitusta.

Avoimuuden aika

Kekkosen presidenttikauden jälkeinen aika ja Neuvostoliiton hajoaminen muuttivat poliittisten realiteettien lisäksi kulttuuria, joka johti sananvapauden tilan laajentumiseen myös lainsäädännössä. Kulttuurin muutos heijastui aiempiin vuosikymmeniin nähden radikaalimpina julkisuuden ja avoimuuden linjauksina.

Julkisuus nähtiin nyt uudessa valossa: demokratian palvelijana.

Kaikkien yhtäläinen tiedonsaantioikeus mahdollistaisin myös sen, että kaikki voivat osallistua samantasoisin tiedoin julkiseen keskusteluun ja päätöksentekoon. Osallistumisen korostus näkyy myös vuonna 2000 voimaan tulleen uudistetussa Suomen perustuslaissa, jonka mukaan "kansanvaltaan sisältyy yksilön oikeus osallistua ja vaikuttaa yhteiskunnan ja elinympäristönsä kehittämiseen".

Julkisuuslaki (1999) avasi kansalaisille ja medialle tiedonsaantioikeuden viranomaisten asiakirjoihin, jotka pääsääntöisesti määriteltiin myös julkisiksi, mikäli erityiset perusteet eivät puolla niiden salaisiksi määrittelyä. Lisäksi viranomaisia koskee tiedotusvelvollisuus, ja laissa täsmennettiin hyvä tiedonhallintatapa.

Julkisuuslakia täydensi myöhemmin oikeudenkäyntijulkisuutta koskeva lainsäädäntö (2007), jonka mukaan oikeudenkäyntiasiakirjat ja oikeudenkäynnit ovat pääsääntöisesti julkisia.

Vain valtion turvallisuuteen, alaikäisiin ja yksityisyyteen liittyvät seikat voidaan pitää salattuina.

Suomi liittyi mukaan myös kansainväliseen Avoimen hallinnon kumppanuusohjelmaan (Open Government Partnership, OGP), jossa julkinen hallinto sitoutuu avoimuuteen, hallinnon kielen selkeyttämiseen, hallinnon tietovarantojen avaamiseen ja kansalaisten osallistumismahdollisuuksien lisäämiseen.

Eurooppalainen perinne korostaa demokratiaa ja vastuuta

Suomalaisessa ja eurooppalaisessa sananvapauden säätelyssä on yhtäläisyyksiä, mutta myös joitakin painotuseroja. Sananvapaus on määritelty ihmis- ja perusoikeutena Suomessa ja Euroopassa.

Suomalainen lainsäädäntö on joissakin kohdin tiukempi esimerkiksi estäen ennakkosensuurin ja painottaen virallisen tiedon julkisuusperiaatetta.

Mediaa koskevassa lainsäädännössä heijastuvat paitsi yksilön etu vapaan itseilmaisun tukena, mutta myös yhteisöllinen etu demokratian säilyttämisestä turvaamalla päätöksentekoprosessin edellytykset ja kansalaisten oikeus tiedonsaantiin.

Eurooppalaisen sananvapauskäsityksen perustana on kaikkien kansalaisten mielipiteiden esille pääsyn mahdollisuus.

Toisaalta sananvapauteen kuuluu myös vastuu, ja sitä voidaan rajoittaa, jos yksilön tai yhteiskunnan etu ja suojaamisen tarve sitä edellyttää. Sananvapaudella katsotaankin olevan samalla kertaa poliittinen tehtävä (demokratia) ja sosiaalisen vastuun rooli (yleinen ja yhteiskunnan etu), jolloin myös sananvapauden rajoitukset voivat perustua yhteiseen etuun.

# data[].attributes.attachment_link.title
Median sääntelyn historia - Tiellä sananvapauteen

# data[].attributes.attachment_link.description
Päivikki Karhula Suomalainen mediaan kohdistuva sananvapauden säätely heijastaa omaa aikaansa etenkin media- ja yhteiskuntakehityksen osalta. Sananvapauden säätely kohdistui mediakehityksen mukaisesti ensiksi kirjoihin. Sensuurin perusteena olivat etenkin vaaralliset opit tai mahdolliset uhkat vallitsevalle yhteiskuntajärjestykselle. 1700-luvulla Suomen ollessa osana Ruotsi-Suomen valtiota, syntyi ajatus painovapaudesta, jonka edisti poliitikko Anders Chydenius.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suomessa sananvapaus on turvattu perustuslaissa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksessa. Sananvapaudella on keskeinen rooli demokraattisessa yhteiskunnassa. Sananvapauteen kuuluu mielipiteiden ilmaisu, vastaanottaminen ja jakaminen ilman ennakollista puuttumista. Sananvapauteen kuuluu kärjekkäiden, provosoivien ja jopa loukkaavien ilmaisujen esittäminen, kunhan ei ylitetä sitä, mitä voidaan pitää yleisesti hyväksyttävänä.

Sananvapaus ei tarkoita sitä, että mitä tahansa saa sanoa. Sananvapauteen kuuluu vastuu. Jokaisen kunnia ja yksityiselämä on turvattu myös perustuslaissa. Kun kysymys on sananvapauden ja yksityiselämän välisestä konfliktista, oikeuksia joudutaan punnitsemaan: kumpi oikeus on vahvempi, kun otetaan huomioon olosuhteet?

Sananvapauden ydinalueelle kuuluvat yhteiskunnalliset asiat ja yksityiselämän alueen piiriin kuuluvat seksuaaliset suhteet ja perhe-elämä. Jos kysymys on yhteiskunnallisesti merkittävästä asiasta, jolla on liittymä yksityiselämään, sananvapaus on yleensä vahvempi oikeus.

Rikoslaissa on kielletty muun muassa salakuvaaminen, yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen ja kunnianloukkaus, joissa on tehty rajanvetoa yksityiselämän ja sananvapauden välillä. Esimerkiksi henkilöä ei saa kuvata kotirauhan suojan alueella ilman toisen henkilön lupaa. Sen sijaan julkisella paikalla, johon jokaisella on oikeus päästä, on oikeus kuvata vapaasti.
Median rooli sananvapauden toteuttajana
Sananvapaus, kuten muutkin perusoikeudet, kuuluu kaikille. Kysymys ei ole median erityisoikeudesta. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ("EIT") on katsonut useassa ratkaisussa, että medialla on keskeinen rooli vallan vahtikoirana, eikä jäsenvaltio saa rajoittaa tätä median keskeistä roolia.

EIT on katsonut, että muun muassa jäsenvaltioiden, kuten Suomen, on turvattava toimittajan lähdesuoja, joka kuuluu sananvapauteen. Suomessa lähdesuoja on turvattu laissa sananvapauden käyttämisestä joukkoviestinnässä. Lähdesuoja tarkoittaa sitä, että toimittaja voi kieltäytyä todistamasta, kuka on paljastanut medialle lähteen.

Median toiminta ei perustu ainoastaan lainsädääntöön. Median toimintaa sääntelee Julkisen sanan neuvosto (JSN), joka on julkaissut journalistin eettiset ohjeet. Journalistin ohjeet menevät pidemmälle kuin lainsäädäntö. Ohjeissa on säädetty median eettisistä säännöistä, joita jokainen Julkisen sanan neuvostoon kuuluva media noudattaa.
Asiakirjat ovat lähtökohtaisesti julkisia
Suomessa on olemassa julkisuusperiaate, joka kuuluu sananvapauteen. Julkisuusperiaate tarkoittaa sitä, että viranomaisen hallussa oleva asiakirja on julkinen. Asiakirja voi olla sähköposti, kirje tai muu sähköinen tallenne. Jokainen voi pyytää kopion viranomaisen hallussa olevasta asiakirjasta.

Viranomainen voi kuitenkin välttämättömien syiden vuoksi salata asiakirjan salassa pidettävältä osalta. Tällöin asiakirja on annettava julkisilta osin. Yleensä kysymys on siitä, että asiakirja pitää sisällään toisen henkilön yksityiselämää koskevia tietoja tai taloudellisia tietoja. Jyväskylän yliopisto on koonnut julkisuusperiaatteesta laajan verkkosivuston www.julkisuuslaki.fi.

Journalistiliiton työehtopäivystys antaa neuvoa jäsenille sananvapauskysymyksissä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Etiikka ja sananvapaus - Journalistiliitto

# data[].attributes.attachment_link.description
Sananvapauden sisältö Suomessa sananvapaus on turvattu perustuslaissa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksessa. Sananvapaudella on keskeinen rooli demokraattisessa yhteiskunnassa. Sananvapauteen kuuluu mielipiteiden ilmaisu, vastaanottaminen ja jakaminen ilman ennakollista puuttumista. Sananvapauteen kuuluu kärjekkäiden, provosoivien ja jopa loukkaavien ilmaisujen esittäminen, kunhan ei ylitetä sitä, mitä voidaan pitää yleisesti hyväksyttävänä. Sananvapaus ei tarkoita sitä, että mitä tahansa saa sanoa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Media sananvapauden ytimessä - Medialiitto

# data[].attributes.attachment_link.description
Sananvapauden rajat ovat nousseet julkiseen keskusteluun Viestikoekeskuksen toimintaan liittyvän vuotokohun myötä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Viestinnän Keskusliitto, Suomen Journalistiliitto ja Julkisen sanan neuvosto ovat huolestuneet lähdesuojan toteutuksesta valmisteilla olevassa tiedustelulainsäädännössä. Lähdesuoja on vaarassa tulla ohitetuksi, mikäli lakiin ei luoda asianmukaisia takeita lähteiden suojaamiseksi.
Lähdesuoja on olennainen osa perustuslain ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen turvaamaa sananvapautta.

Mahdollisuus tuoda ongelmia, epäkohtia ja ideoita yhteiskunnalliseen keskusteluun nimettömänä tiedotusvälineiden kautta on välttämätöntä tiedonkulun avoimuuden turvaamiseksi osana läpinäkyvää demokratiaa. Kansalaiselle lähdesuoja turvaa sananvapauteen sisältyvän oikeuden ottaa vastaan tietoa ja muodostaa oma käsityksensä yhteiskunnan toiminnasta ja vallankäytöstä. Journalistin tietolähteisiin kohdistuva valvonta merkitsisi tämän perus- ja ihmisoikeuden loukkaamista.

Liitot antoivat lausuntonsa asiasta puolustusministeriölle tiistaina. Tiedustelulainsäädännön valmistelu jatkunee seuraavalla vaalikaudella. Perus- ja ihmisoikeuskysymysten ratkaisut ovat toistaiseksi auki lähdesuojan ohella myös yksityiselämän suojan ja luottamuksellisen viestin suojan osalta.

Lisätietoja antavat lakimies Mikko Hoikka, VKL ( mikko.hoikka@vkl.fi; 040 186 3503), lakimies Jussi Salokangas, SJL ( jussi.salokangas@journalistiliitto.fi; 050 3776 211) ja puheenjohtaja Risto Uimonen, JSN ( risto.uimonen@jsn.fi; 040 552 0206).
Viestinnän Keskusliitto edustaa aikakauslehtien, sanomalehtien ja kirjojen kustantajia, painoalan yrityksiä sekä televisiotoimijoita. Työskentelemme kilpailukykyisen, yhteiskuntaa vahvistavan suomalaisen media-alan puolesta. Jäsenjärjestömme ovat Aikakauslehtien Liitto, Graafinen Teollisuus, Sanomalehtien Liitto ja Suomen Kustannusyhdistys. Suomen Journalistiliitto on ammattijärjestö, jonka tehtävä on valvoa journalistien ja journalismin etuja. Liiton jäsenet ovat viestintäalan ammattilaisia, kuten toimittajia, ohjelmatyöntekijöitä, kuvaajia, graafikoita, tiedottajia, kääntäjiä ja kustannustoimittajia. Julkisen sanan neuvosto on tiedotusvälineiden kustantajien ja toimittajien perustama elin, jonka tehtävänä on tulkita hyvää journalistista tapaa ja puolustaa sanan- ja julkaisemisen vapautta. Neuvosto käsittelee myös toimittajan menettelyä tietojen hankinnassa.

# data[].attributes.attachment_link.description
Viestinnän Keskusliitto, Suomen Journalistiliitto ja Julkisen sanan neuvosto ovat huolestuneet lähdesuojan toteutuksesta valmisteilla olevassa tiedustelulainsäädännössä. Lähdesuoja on vaarassa tulla ohitetuksi, mikäli lakiin ei luoda asianmukaisia takeita lähteiden suojaamiseksi. Lähdesuoja on olennainen osa perustuslain ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen turvaamaa sananvapautta. Mahdollisuus tuoda ongelmia, epäkohtia ja ideoita yhteiskunnalliseen keskusteluun nimettömänä tiedotusvälineiden kautta on välttämätöntä tiedonkulun avoimuuden turvaamiseksi osana läpinäkyvää demokratiaa.