# data[].attributes.body
És un procés natural d'adaptació a una pèrdua, al trencament d'un vincle. Al llarg de la vida es viuen moltes pèrdues, algunes d'evolutives com la de la infantesa o l'adolescència i d'altres sobrevingudes. En el cas dels infants, poden viure processos de dol per situacions com la separació dels pares, un canvi d'escola, el trencament d'una amistat, la mort d'un familiar, etc.

Depèn segons la situació i les característiques de cadascú, aquests processos poden necessitar més o menys temps, un tipus d'acompanyament o un altre; l'impacte de la pèrdua varia segons cada persona i cada context.

# data[].attributes.body
1. Dol Crònic: Durada excessiva i la persona És conscient que no pot passar pàgina. Es viu constantment en el record i hi ha una dificultat per reincorporar-se en la societat.

2. Dol endarrerit: La reacció emocional en el moment de la pèrdua no va ser suficient, ja que no es va permetre el dol i tampoc i no es manifesta cap símptoma i sorgeix després.

3. Dol exagerat: La persona experimenta símptomes amb una intensitat excessiva i que la incapacita. Dols on apareixen símptomes clínics freqüents (depressió, ansietat, etc.)

4. Dol emmascarat: La persona no és conscient

5. Dol eufòric: pot expressar-se de dues maneres o bé en positiu o en negatiu. El primer abans de tot és reconèixer que la persona ha mort, però que això ha passat per benefici d'aquell que pateix el dol. En la banda negativa és quan es nega la realitat de la mort, amb la sensació i incapacitat per acceptar i es té la sensació que la persona morta continua viva.

# data[].attributes.body
1. Negació: sentiment d’incomprensió, incredulitat essent la negació més simbòlica que literal. La primera reacció en aquesta fase és sentir-se paralitzat, desconcertat i insensible. És un moment on, ens sembla que el món no té sentit i estem en xoc.

2. Ira:  pot presentar-se de molts maneres, ira cap als altres, cap a la persona morta o cap a un mateix. L’ira té un paper predominant seguida per la tristesa.És per això que ,és una fase molt necessària durant el procés de curació. També acostuma apareixer per evitar altres sentiments que apareixen quan sigui el moment adequat.

3. Negociació: comencem a acceptar la pèrdua. Durant aquesta fase ens comencem a preguntar perquè ens sentim culpables. En aquesta fase podem aconseguir poder passar d’un estat a l’altre i dona el temps necessari a la psique per adaptar-se i poder aconseguir arribar a la realitat. En aquest moment tornen les emocions intenses.

4. Depressió: un cop hem finalitzat la fase de negociació passem a centrar-nos en el present. Aqui apareixen la sensació de sentir-se buit i la sensació de dol que ens envaix és molt gran. En aquest moment ens estem preparant per poder superar aquest dol. Potser una fase molt llarga i inacabable. No seria normal no passar per aquesta fase, ja que es necessàri per poder assimlar la pèrdua.

5. Acceptació: hem d’acceptar la realitat tal i com és i saber reconèixer que és una realitat permanent. En aquesta fase hem d’aprendre a viure, però això no significa que sigui el final, ja que poden haver retrocessos a les fases anteriors.

# data[].attributes.body
Quan els infants estan en la primera infància, estan en l'etapa del pensament màgic, solen barrejar fantasia i realitat. En aquesta etapa pensen que la mort què és reparable i/o temporal. Segons el grau de vincle amb la persona que ha mort poden mostrar l'angoixa de separació, bé plorant o amb canvis en les rutines de son, per exemple.

A la segona infància, i segons la seva maduresa, poden arribar a entendre que els éssers vius són temporals, neixen, viuen i moren. El més normal és que en aquesta etapa és preguntar sobre els fets.

Si estan passant per un procés de dol, poden reaccionar amb tristor o ràbia; també pot donar-se el cas que es culpabilitzin i relacionin la pèrdua amb alguna cosa que ells/es han fet o dit.

# data[].attributes.body
Els infants quan algú en la família mor, o quan mor algún familiar d’un nen de l’escola poden comprendre el dol depenen de les seves capacitats i es fixen molt com actuen els seus familiars o els educadors/es, ja que son els seus models a seguir.

Els infants perceben el concepte de la mort i hi reaccionen d’una manera específica i literal.

Percepció específica: fa referència a que els nens veuen la mort com a un fet puntual i concret.

Percepció literal: vol dir que l’infant es pren totes les referències sobre la mort seriosament, incloent-hi el què escolta, el què viu i el què veu.

Per una altra part, els infants no aborden la mort d’una manera directa, perquè no saben com fer-ho. Tot i que no puguin comprendre-la els encurioseix moltíssim i és freqüent que facin preguntes com:

L’àvia es morirà, oi? Però si es “mora”, no la veurem més ? Però pot anar al metge i es pot “desmorir”? On ha anat l’àvia? És al cel? Què hi fa al cel? Ens veu?Quan tornarà? Perquè no torna? Perquè s’ha mort? Com és estar mort?

# data[].attributes.body
ORIENT

Diverses cultures i tradicions religioses orientals, es pot concretar que la seva actitud vers la mort i l’agonia no tenen el tabú que trobem a les cultures occidentals. La mort es vista amb respecte i veneració.

El budisme disposa del Llibre del morts (Bardo Thodol)L’art de morir és tant important com el de viure i que el futur de la pròpia ànima queda condicionada per la correcta acceptació de la mort.

En l’ hinduisme la mort consisteix en la unió de l’ànima individual amb l’ànima universal. Es creu que al morir es passa a una altra vida.

Religió islàmica la mort és acollida amb certa alegria ja que descarrega als homes i les dones de totes les càrregues de la vida terrenal. Una vegada fet el traspàs, el mort podrà gaudir de la companyia dels éssers estimats enuna vida feliç i eterna.

OCCIDENT

Per a les societat occidentals, la mort representa un esdeveniment nefast, en tant que la vida és el component essencial de la seva cultura. Ben contràriament a les societat orientals, la mort és un pas cap a la regeneració i reafirmació dels valors antics de les seves comunitats. No suposa un moment tràgic, sinó un tràmit cap a una nova forma de ser. Per a les cultures orientals la mort es celebra com a un moment àlgid en del procés de la vida.

# data[].attributes.body
* Reunions amb la família per veure com es troben

* Seguiment amb la família

* Proporcionar-lis tota la informació que puguem, com articles, vídeos, recursos materials, etc.

* Proporcionar-lis ajuda psicològica si ho necessiten

# data[].attributes.body
Des de casa seria recomanable normalitzar el tema de la mort mitjançant contes, històries, pel·lícules, sèries, etc.

Fer entendre als infants que la mort és un procés de viure i que sempre hi haurà algú que els cuidarà i estimarà.

Respectar el temps i ritmes que als infants necessitin per afrontar el dol i és molt important rebre acompanyament.

Dir la veritat en tot moment i utilitzar un llenguatge senzill amb un bon vocabulari i sense eufemismes.

Evitar missatges que puguin desorientar a l’infant

Comunicar en persona què aquella persona ha mort.

Escoltar i respectar els sentiments i ser comprensius.

Ser sincers en les nostres emocions, no hem d’amagar els nostres sentiments.

No minimitzar als fets.

Demanar ajuda si veiem que no ho podem gestionar adequadament.

# data[].attributes.headline
COM AFRONTAR-HO I ACTIVITATS PER TREBALLAR EL DOL

# data[].attributes.subject
COM AFRONTAR-HO I ACTIVITATS PER TREBALLAR EL DOL

# data[].attributes.body
Algunes de les activitats i dinàmiques poden ser una eina útil perquè els infants treballin el dol, poden ser dibuixar expressant la seva tristesa o sentiments, escriure una carta de comiat, fer un àlbum de fotografies amb el difunt, parlar del tema.

# data[].attributes.headline
QUE PODEM FER DESDE L’ESCOLA O LA LLAR D'INFANTS

# data[].attributes.subject
QUE PODEM FER DESDE L’ESCOLA O LA LLAR D'INFANTS

# data[].attributes.body
- Molt important que a l’escola hi hagi una observació directa i participativa.

- Crear un espai còmode i un lloc on estiguin a gust.

- Treballar amb tranquil·litat i sense presses.

- Respectar el ritme dels alumnes i les seves necessitats

- Dir la veritat en tot moment

- Treballar en un clima segur

- Aprofitar la notícia per parlar d’experiències personals.

- Utilitzar un llenguatge senzill i un bon vocabulari.

- No minimitzar als fets.

- Fer un seguiment amb als pares

- Si cal contactar amb professionals, si es necessari.

# data[].attributes.body
Pel·lícula: El Rei Lleó.
Edat: +5 anys.
Directors: Rob Minkoff i Roger Aller.
Compte la història de Simba, un jove lleó que després de la mort del seu pare, Mufasa el rei, és exiliat de la seva llar pel seu oncle, que usurpa el tron. Amb ajuda dels seus amics i els ensenyaments del seu pare, Simba és encoratjat temps després a tornar i reclamar el seu lloc en el regne.
Aquesta pel·lícula l'hem escollit per la manera en què tracta el dol directe, fill-pare. A pesar que en moltes ocasions et sentis sol/a, has d'adonar-te que sempre tindràs persones al teu costat que t'ajudin i t'aconsellin en moments difícils.

# data[].attributes.body
No és fàcil, petit esquirol!

Autora: Elisa Ramón Borafull
Edat: +3 anys

Un petit esquirol vermell que busca consol després de la mort de la mare és la protagonista d'aquest conte. Acompanyada pel seu pare i un mussol, compartirà els seus sentiments i experimentarà les diferents etapes del dol fins a aconseguir guarir la ferida i romandre a prop de la seva mare.

Pretén ajudar els més petits a acceptar la pèrdua d'un ésser estimat, assumir el dol i, sobretot, valorar el record de la persona que se'n va anar.

# data[].attributes.body
Sempre
Autora: Ana Galán
Edat: De 3 a 5 anys

Per osset, la seva mare és la millor del món. Ella sempre és al seu costat per protegir-lo i li ensenya tot el que necessita saber per esdevenir un ós gran i fort. Però què passaria si algun dia ella no hi fos?

Un bonic i entranyable àlbum il·lustrat que prepara els nens per afrontar aquest temor.

# data[].attributes.attachment_link.title
CGV3 - Cómo afrontar el duelo y la pérdida