# data[].attributes.body
Koliko je porodica važna

Nek se svako bar jednom zapita

Ona je za dete podrška snažna

Uz nju se bezbrižno raste

oslonac je kroz život i zaštita.

Neka deca žive sa mamom,

Neka sa tatom,

To je odraz okruženja i želja,

Sa kim će ostati…,

Najmanje se o tome pitaju deca,

odluka je samih roditelja.

Neka deca žive kod babe i dede,

O nekoj se stara familija cela,

Ljubav i briga vrednosti su svete

Koje čuva porodična atmosfera.

Porodica je za dete mali svet

Sa njom se deli prvi korak, radost i tuga,

Tad roditelj nije samo autoritet,

U njemu dete nalazi prijatelja i druga.

U porodici se dele i male tajne

Ljubav koju prati poverenje,

Sve sitnice postaju posebne i značajne,

za nemar nema izvinjenje.

Detinjstvo je nekako posebno

Uz podršku koja budućnosti vodi

Biti roditelj nije svejedno

Za to čovek treba da se rodi…

Koliko je porodica važna

Nek se svako bar jednom zapita

Ona je za dete podrška snažna

Uz nju se bezbrižno raste

oslonac je kroz život i zaštita.

# data[].attributes.body
Pravljenje porodicnog stabla je veoma zanimljiv proces kroz koji zajedno sa detetom mozete nauciti mnogo o vama i vasoj porodici.Trazenje informacije o precima i stavljenje svega toga na papir pruzice vam potpuno drugaciju sliku o vasem poreklu a usput cete saznati mnostvo zanimljivosti.

# data[].attributes.attachment_link.title
породицно стбло

# data[].attributes.attachment_caption
Dramatizacija priče Zlatokosa  i tri medveda.Cilj je razvijanje kod dece svesti o sebi i drugima....

# data[].attributes.body
Knjiga o neobičnim porodicama i njihovim osobinama, u lepom gradiću, u jednoj od novih visokih zgrada na brežuljku okruženuom parkom....

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Akcija!

PROIZVOD TRENUTNO NIJE DOSTUPAN

Autor: Ana Grigorjev

Format: 20 x 25

Povez: Tvrdi

Pismo: Ćirilica

Broj strana: 192

ISBN: 978-86-505-1656-0

VESELE PORODICE

U lepom gradiću, u jednu od novih visokih zgrada na brežuljku okruženu parkom, nedavno su se uselili stanari. Svaki sprat dele po dve veoma neobične porodice... Na jednom mestu sabrali smo za vas sve neodoljive priče iz edicije Upoznajte porodicu....

Povratak na vrh

Knjige na dlanu

Uspešno ste dodali artikl u korpu!

×

Prijavite se na naš newsletter

Budite u toku sa svim akcijama, popustima i novostima sa našeg portala.

# data[].attributes.attachment_link.title
VESELE PORODICE - Knjige na dlanu - [Knjiga]

# data[].attributes.attachment_link.description
Akcija! PROIZVOD TRENUTNO NIJE DOSTUPAN Autor: Ana Grigorjev Format: 20 x 25 Povez: Tvrdi Pismo: Ćirilica Broj strana: 192 ISBN: 978-86-505-1656-0 U lepom gradiću, u jednu od novih visokih zgrada na brežuljku okruženu parkom, nedavno su se uselili stanari. Svaki sprat dele po dve veoma neobične porodice...

# data[].attributes.body
Projektni pristup učenju u Kaleidoskopu shvata se kao kontinuiran i fleksibilan način učenja zasnovan na dobrobiti, odnosima i delanju (vidi „Kaleidoskop — osnove diversifikovanih programa predškolskog vaspitanja”).

# data[].attributes.body
Porodične aktivnosti na nedeljnom nivou, podeljenih u četiri tematske celine: istraživačke, umetničke, književne i muzičko-plesne. Ideje su osmišljene za porodice sa decom predškolskog uzrasta, ali pozivamo i stariju decu da se uključe u aktivnosti.

# data[].attributes.body
Porodica nije zbir članova, ona je sistem u kome svaki član deluje na drugog, i pritom biva izložen promenama...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Свако од нас зна и на свој начин разуме шта је то породица.

Основне снаге породице су: заједништво, приврженост, блискост, узајамна подршка. Породица није збир чланова, она је систем у коме сваки члан делује на другог и притом и сам бива изложен променама.

Све породице на различите начине организују породични живот. Сада, више него икада је пожељан флескибилан тип организације, који подразумева: дефинисане улоге, јасна правила (која су променљива у односу на ситуационе и развојне промене), сталну, трајну и отворену комуникацију међу члановима.

Веома је важно да свако може да искаже своје мишљење (зна се ко и како доноси одлуке), важно је пажљиво слушање свих укућана. Деци треба да је јасно шта родитељи од њих захтевају (речима и понашањем).

Све породице пролазе кроз развојне циклусе у којима чекају развојни задаци. У оквиру сваког циклуса постоје очекивани али и неочекивани догађаји, на којима се заснива развој.
Квалитет породичног живота зависи од способности породице да се прилагођава потребама и променама.
Све породице имају свој породични идентитет (оно по чему се препознаје да припада једној породици, по чему се разликује од других, по чему је специфична...).

Све породице имају своје обичаје, ритуале, породичне вредности, веровања... Из генерације у генерацију, свака породица дуби своје породично корито. При томе неке обрасце чува и преноси, док друге искључује, обликује и мења.

У свим породицама постоје проблеми, тешкоће и сукоби али треба настојати о њима отворено разговарати, преговарати и договарати. То је темељ грађења здравих, функционалних породица.

Присуство хумора у породицама и односу међу њеним члановима, увек је добро дошло!

Кратак али веома важан подсетник:
Деци не треба показивати подједнаку наклоност. Треба свакоме приступити на посебан начин.

Уместо да све дајете равномерно, дајте сваком детету онолико колико му у датом тренутку, стању, развоју, треба.

Уместо да показујете подједнаку љубав, покажите сваком детету да га волите на посебан начин.

Уместо да сваком детету посветите подједнако времена, посветите сваком време према потреби.
„Волети подједнако, исто је као волети мање. Волети различито - свакога због онога што јесте - значи волети онолико колико треба да се дете осети вољеним".
Важан савет за предстојеће Божићне и Новогодишње празнике:

Поклони које купујете деци треба да су различити и другачији, баш као што су и деца.

Треба да одговарају узрасту, интересовањима, као и развојним потребама детета. Куповином истих поклона деци, нећете спречити љубомору, нити поспешити дељење.

Треба да помогнемо деци да науче да деле. Ако ваше дете зна да дели, укључује другу децу у своју игру, биће уважавано од стране друге деце, прихваћено, вољено... то ће допринети његовом личном задовољству.

У вртићу је дете свакодневно у ситуацији да дели са другом децом, простор, играчке, прибор, љубав, пажњу васпитача и др. Нека деца то чине без тешкоћа док нека деца „делити са другима" не разликују од „изгубити", па најчешће реагују бунтом, отпором, плачем или агресијом.

Зато учите своју децу да деле са другима! Како?

Развијајте у породици атмосферу сарадње.

Учите дете да је важно поштовати туђе потребе и бринути о другом.

Разговарајте са дететом о томе шта лако дели са другима а шта му је проблем.

Разговарајте о томе шта ви делите са другима и како се тада осећате.

Не заборавите, МИ СМО ПРИМЕР!

# data[].attributes.attachment_link.description
Свако од нас зна и на свој начин разуме шта је то породица. Основне снаге породице су: заједништво, приврженост, блискост, узајамна подршка. Породица није збир чланова, она је систем у коме сваки члан делује на другог и притом и сам бива изложен променама. Све породице на различите начине организују породични живот.

# data[].attributes.body
Cilj kontakata roditelja i vaspitača je uspostavljanje saradničkih odnosa među odraslima da bi se bolje podstakao a zatim i upoznao razvoj, rezultati rada i ponašanje kod određenog deteta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sama reč "saradnja" podrazumeva dvosmerni protok mogućih informacija na osnovu kojih se preduzimaju potrebni postupci u porodici ili ustanovi (vrtiću).
Roditelji iz potrebe ili obaveze šalju svoje dete u vrtić, ali to ih ne obavezuje na saradničke odnose sa stručnjacima koji u toj ustanovi rade, pa time ni sa vaspitačem/ vaspitačicom. Da li će oni s njima sarađivati ili ne, ne zavisi samo od roditelja već i od vaspitača/vaspitačice.

Cilj kontakata roditelja i vaspitača je uspostavljanje saradničkih odnosa među odraslima da bi se bolje podstakao a zatim i upoznao razvoj, rezultati rada i ponašanje kod određenog deteta.

Ovi saradnički odnosi su neophodni jer se:

deca i mladi paralelno razvijaju u dvema sredinama: porodici i ustanovi prilagođenoj za razvoj određenog uzrasta;

njihovim razvojem rukovode i za rezultate odgovaraju odrasli, koji obezbeđuju i uslove boravka i rada deteta u tim različitim sredinama;

uslovi boravka u tim sredinama su različiti, kao i međusobni odnosi koji se u njima uspostavljaju.

Da bi roditelji imali potpuniju sliku i bolje razumeli svoje dete u porodici, vrtiću, odnosno ustanovi koju pohađaju ili društvenoj sredini, traže i dobijaju najvažnije informacije i podatke od strane stručnjaka iz vrtića, predškplske ustanove ili škole. To isto važi i za vaspitače/vaspitačice - da bi bolje razumeli pojedino dete , - traže i dobijaju određene informacije i podatke od roditelja ili staratelja.

Savremeni tempo i uslovi života sve više nameću potrebu i učešće dečjeg vrtića u porodičnom vaspitanju deteta. Imajući u vidu činjenicu da razvoj ne može biti samo posledica spontanog fizičkog i psihičkog sazrevanja, niti samo rezultat porodičnih uticaja, dečiji vrtić, u stvari, predstavlja vid društvene brige i pomoći porodici, koji se zasniva na savremenim naučnim saznanjima i postavkama.

Nije potrebno posebno dokazivati da se ogroman uticaj porodice i vrtića ostvaruje spontano, kroz ponašanje i emocionalne odnose učesnika u vaspitanju, kroz stavove i crte ličnosti koje ispoljavaju. Dete, zapravo, spontano uči određene postupke i načine reagovanja u pojedinim situacijama, formira stavove i odnos prema drugim ljudima, prirodi i životu, usvaja određene osobine ličnosti. Primer ponašanja u roditeljskoj kući i vrtiću predstavlja, u stvari, moćno, ili najmoćnije sredstvo uticaja na detetov razvoj.

" Usvajanje ponašanja, odnosno učenje po modelu, uglavnom se odvija automatski, često gotovo nezavisno od svesti. Ovaj "mač sa dve oštrice" pruža podjednaku mogućnost za usvajanje pozitivnih i negativnih oblika ponašanja. Šta će i koliko dete usvojiti - zavisi od stepena i prirode emociopnalne vezanosti za roditelje, odnosno vaspitače, od osobina ličnosti deteta i odraslih i nakaraju od sadržaja datog ponašanja." (Grupa autora, 1984; 10).

Poznato je da i porodica i vrtić, u nameri da utiču na detetovo ponašanje, primenjuju određene vaspitne postupke. Svakako da ti postupci mogu biti manje ili više uspešni ili neuspešni, odnosno ispravni ili pogrešni. Roditelj često i spontano zauzima određen stav u podizanju i vaspitanju deteta, primenjuje odgovarajuće vaspitne postupake, koji su rezultat kako životnih stavova i iskustava, tako i učenja i svesnog pristupanja vaspitanju.

Vaspitač/ vaspitačica, za razliku od roditelja, u svom postupanju smišljeno usmerava razvoj deteta, poštujući pre svega izvesna pedagoška i psihološka saznanja, ali i lično životno i profesionalno iskustvo. U svemu tome veoma snažan uticaj ima shvatanje vaspitanja i sopstvene uloge u tom procesu.

Ono što je potrebno posebno naglasiti jeste da porodično i organizovano društveno vaspitanje ni po čemu nisu suprostavljeni jedno drugom. Oni, naprotiv, kombinujući se, jedno iz drugog prirodno i logički proizilaze. "Sve veća isprepletenost porodičnog i društvenog života i njihov neminovni uzajamni uticaj na razvoj i vaspitanje dece, upravo zahtevaju da se mnogi elementi koji karakterišu porodične odnose unose u vaspitno-obrazovni rad sa decom u vrtiću i obrnuto." (Isto).

Napred istaknuto ukazuje na značaj saradnje porodice i dečjeg vrtića. Zbog toga je od izuzetnevažnosti usaglašavanje vaspitnih postupaka porodice i ustanove za poželjne vaspitne ishode kako u porodici tako i u dečjem vrtiću. To se ističe i kao važan vaspitni princip - jedinstveno delovanje svih (u ovom slučaju dva najvažnija) vaspitnih činilaca vaspitanja. Zbog toga mnogi autori ističu da u vaspitanju deteta predškolskog uzrasta, roditelji i vaspitači treba da izgrađuju uzajamno partnerstvo, što nimalo nije lako i jednostavno, i što iziskuje značajne napore, kompromise, pa i znanje sa obe strane.

"Dobra saradnja pretpostavlja postojanje uzajamnog poštovanja, uvažavanja i dubokog poverenja. Uspešno partnerstvo vaspitača i roditelja dovodi do optimalnog razvoja deteta." (Isto,str. 13).

Uzajamnim prožimanjem vaspitnih postupaka vaspitača i roditelja smanjuju se ili čak eliminišu razlike u vaspitanju, koje proizlaze iz shvatanja vaspitanja i mišljenja kakva je poželjna ličnost koju "izgrađuju". Naime, ličnosti vaspitača i ličnosti roditelja, vaspitni modeli i sistem vrednosti koji su usvojili, neposredno utiču na shvatanje o poželjnoj ličnosti deteta.

Istraživanja koja su vršena u ovoj oblasti pokazuju značajne razlike u viđenjima koje su to poželjne ličnosti deteta između roditelja i vaspitača. "Roditelji su se opredeljivali za zdravo, inteligentno, vredno, poslušno, savesno, skromno i samostalno dete, dok su se vaspitači izjašnjavali za inteligentno, zdravo, istrajno savesno, odlučno,društveno i samostalno dete".(Grupa autora, 1984, str. 13). Razlike o shvatanju poželjnog "profila" deteta neminovno utiču na izbor različitih vaspitnih postupaka, a onda i ostalog što pomaže u postizanju željenih ciljeva.

Uzajamno usaglašavanje vaspitnih postupaka od strane roditelja i vaspitača se vrši na različite načine i raznim aktivnostima i u raznim okolnostima. Po mišljenju većine teoretičara i praktičara od izuzetne važnosti je dobra volja i želja da se, pre svega saradnjom ova dva činioca usaglase vaspitni postupci roditelja i vaspitača. "Pod uslovom da postoje obostrana dobra volja i svest o neophodnosti i značaju jedinstvenog delovanja u vaspitanju deteta, vaspitači i roditelji moraju da ulože napore da se međusobno dobro upoznaju.

Roditelj treba da upozna osobine vaspitača, metode rada, organizaciju ustanove, ciljeve organizovanog predškolskog vaspitanja, uslove u kojima se to vaspitanje ostvaruje, vršnjake svoga deteta i njihove roditelje i dr.

Vaspitač treba bliže da se upozna sa osnovnim karakteristikama ličnosti roditelja, uslovima u kojima dete živi u porodici, odnosima u porodici, vaspitnim modelima (ko sve učestvuje, ili ne učestvuje u vaspitanju deteta i na koji način), kako se dete ponaša u porodici, koje mu je mesto u odnosu na drugu decu u porodici i dr.

Međusobno bolje upoznavanje roditelja i vaspitača uslovljava bolje razumevanje deteta, njegovog razvoja, ponašanja, načina komuniciranja i dr." (Isto, str. 14). Svakako da poznavanje i razumevanje proizvodi međusobno poverenje, uvažavanje, a onda i dogovaranje i saradnju u vaspitanju deteta.

"Međusobno poznavanje, razumevanje i poverenje garantuje i dogovaranje i usaglašavanje stavova, postupaka i metoda u vaspitanju deteta. Time se dolazi do zajedničkog usklađenog delovanja u procesu vaspitanja". (Isto). A u stvari to je osnovni cilj saradnje predškolske ustanove i porodice.

Tekst priredila: Mala škola

# data[].attributes.attachment_link.title
Značaj saradnje porodice i vrtića - Mala škola

# data[].attributes.attachment_link.description
Sama reč "saradnja" podrazumeva dvosmerni protok mogućih informacija na osnovu kojih se preduzimaju potrebni postupci u porodici ili ustanovi (vrtiću). Roditelji iz potrebe ili obaveze šalju svoje dete u vrtić, ali to ih ne obavezuje na saradničke odnose sa stručnjacima koji u toj ustanovi rade, pa time ni sa vaspitačem/ vaspitačicom.