# data[].attributes.body
L'Edat mitjana s 'inicia al segle V amb la caiguda de l'Imperi Romà i finalitza amb el Renaixement al segle XV. La invenció de la impremta (segle XV) marca de la época del período medieval de la perspectiva de la literatura.

A partir del segundo año, la evolución de la vida y la comunicación se distinguen por primera vez en inglés. El llatí s'utilitzava con una fuente de culto y prestigio en el siglo XVIII.

Durant el segle XII al sud de Gàl·lia es principia and males poesia amb llengua provenzal. No van ser fins al segle XIII, gracias a la prosa de Ramon Llull, el català comença a ser vàlid per tot tipus de matèria. En los años XIII y XIV se destaca la producción de crónicas históricas coincidencias de la expansión de la corona catalanoaragonesa.
La literatura medieval tenia una final educativa al segle XIV. A continuación, en el marco de XV, aparece un nuevo pensamiento que puede ser la manera de percibir el hombre, el humanismo, el donarà pas al Renaixement.

Conceptes clau:
- Feudalisme: Sistema políticoocial.
- Teocentrisme: Deu és el centre de tot / punt de referència.
- Llengües romàniques: primers textos escrits.
- Corona catalanoaragonesa: unió dels comtats catalans i la corona d'Aragó.
- Expansió mediterrània: Expansió d'aquesta corona.

# data[].attributes.body
A principis del segle XII, al sud del que llavors era la Gàl·lia, els autors que escrivien en llatí s'anomenaven poetes i els que escrivien en provençal es deien trobadors.

Els trobadors van ser els primers poetes que van emprar la llengua provençal fins a elevar-la a llengua literària, a més de ser uns professionals en la literatura.

No hi ha gaire informació referent als trobadors tret del que s'anomenen "vides", que són textos on es conservaven les seves dades (estudis, viatges, condició familiar, etc.). I alguns judicis referents a obres seves.

En canvi, els joglars cantaven les obres compostes pels trobadors.
Les obres dels trobadors anaven destinades a dones nobles a les quals les cantaven temes amorosos on es juraven devoció i obediència eterna. Aquestes obres, que tractaven l'amor amb molta elegància es va anomenar "amor cortès".

Aquestes obres estaven reglades amb pautes i característiques molt ben estructurades i parlaven de temes com:

Albada: lament dels amants que s'han de separar quan, després de dormir plegats, arriba l'alba.
Pastorel·la: Canta la trobada al camp d'una pastora amb un cavaller que li declara el seu amor.
Sirventès: Obra que parla d'emocions com la ira, les discussions o dels discursos moralitzadors.
Plany: Cants que parlen de les virtuts d'una persona que ha mort.

Cal dir que a territoris com ara Catalunya o, per exemple a Itàlia, també es van donar a conèixer importants trobadors doncs, aquestes poesies van anar escampant-se molt ràpidament.

Així, es poden contar, d'entre uns tres-cents cinquanta trobadors coneguts, vint-i-quatre catalans com, per exemple, Guillem de Berguedà, Guillem de Cabestany o Cerverí de Girona.

# data[].attributes.body
El català forma part del grup de llengües romàniques, aquestes comencen a ser escrites a partir de textos religiosos. Els primers textos escrits en català són de finals del segle XII i principis del XIII. Quan apareix la burgesia, junt amb la crisi del feudalisme, l'ús del català comença a perdre forces amb el llatí. Aleshores apareix la figura de Ramon Llull, que ajuda a fer néixer la literatura catalana.

La seva vida:
Ramon Llull va néixer a Mallorca l'any 1232. Fill de nobles barcelonins que s'havien desplaçat a l'illa de Mallorca. Coneixem moltes coses sobre la seva vida, ja que ell mateix va narrar la seva biografia i va ser escrita pel seu deixeble.

Gràcies a aquesta obra sabem que fins als trenta anys la seva vida era pràcticament sempre dintre la cort, casat i amb dos fills. En 1265 aproximadament afirma a ver vis ta Jesucrist, això el va portar a abandonar-ho tot de sobte. (família i posició social) per viure en solitari.

Aleshores comença a estudiar al servei del cristianisme. Va viatjar arreu d'Europa i Àfrica. Amb l'objectiu de difondre la seva religió, creant escoles i monestirs. Va morir el 1316 amb vuitanta-tres anys aproximadament.

Obres:
Va ser un escriptor magnífic. Va redactar sobre tota classe de temes: filosofia, teologia, medicina, física, alquímia, etc. És l'autor d'infinitat d'obres escrites en quatre idiomes: llatí, àrab, provençal i català.
Va ser un dels primers escriptors europeus a utilitzar una llengua neollatina, el català. Aleshores només s'escrivia en llatí.

La seva mentalitat va ser exemplar per a moltes generacions futures, després de la seva mort va tenir seguidors, fins i tot a Rússia al segle XVIII hi havia una escola lul·lista.

# data[].attributes.body
Es van redactar a finals del segle XIII i durant el segle XIV, coincidint amb l'expansió de la corona catalanoaragonesa.

Els textos en prosa tenien la finalitat de ser escoltats o a ser llegits individualment, són extensos i tracten sobre episodis històrics de caràcter bèl·lic.

Aquestes quatre cròniques són el resultat de l'experiència viscuda pels autors (narració d'esdeveniments coetanis). A diferència d'altres cròniques de diferents actors, que situen les accions en èpoques llunyanes.

Les cròniques tenien un fort sentiment patriòtic i una causa política, ja que, el seu principal objectiu consistia a justificar les decisions polítiques dels reis en aquell moment.

Crònica de Jaume I o Llibre dels feits
És una autobiografia de les gestes més importants del rei Jaume I. Escrita en 1244 i 1274, explica les conquestes de Mallorca i València en primera persona. Presenta al rei com un heroi i dóna detalls de la seva vida quotidiana. Fa pensar que va ser coordinada directament pel monarca pel seu detallisme i versemblança en el que s'hi explica. Predomina un llenguatge popular i col·loquial.

Crònica de Bernat Desclot o Llibre del rei En Pere
Es tenen poques dades de l'autor, però sembla que va ser escrita per un membre de la cort, el tresorer Bernat Escrivà. Va tindre accés a la documentació de la Cancelleria reial per la seva condició. Va ser redactada entre el 1283 i el 1288, i el protagonista és el rei Pere II el Gran. Tracta principalment de la conquesta de Sicília, la invasió de Catalunya per part dels francesos i el seu posterior alliberament. Destaca el seu rigor i objectivitat.

Crònica de Ramon Muntaner
Abasta el període més llarg de totes: des del naixement de Jaume I (1208) fins a la coronació d'Alfons el Benigne (1328). Muntaner és el protagonista del relat que explica. Durant l'expedició dels catalans a l'Orient comandats per Roger de Flor, amb l'objectiu d'elogiar els reis del casal d'Aragó descriu els passatges més apassionats. La seva finalitat era, ser llegida en veu alta per això utilitza recursos joglarescos i un llenguatge viu i col·loquial.

Crònica de Pere III el Cerimoniós
Escrita entre el 1349 i el 1385, tracta sobre els regnats de Pere III i del seu pare, Alfons III el Benigne. Dirigida pel monarca, relata els fets polítics objectivament i el rei no es presenta com un heroi.

# data[].attributes.headline
LA LITERATURA RELIGIOSA I MORALITZANT: Francesc Eiximenis

# data[].attributes.subject
LA LITERATURA RELIGIOSA I MORALITZANT: Francesc Eiximenis

# data[].attributes.body
Al segle XIV per culpa del feudalisme les esglésies va entrar en crisi, aquesta va afectar a tot Europa. A causa de la confrontació papal que hi havia en aquell moment, va haver-hi una fragmentació en el món cristià i les obres de Francesc Eiximenis pretenien recuperar les creences religioses dels ciutadans.

Vida:
Va néixer l'any 1327 aproximadament, a Girona. Era descendent d'una família burgesa que es dedicava al comerç, però rapidament va entrar en el món religiós, l'orde franciscà. Va viatjar per tot Europa, i va visitar moltes universitats, concretament la universitat de Tolosa de Llenguadoc on li van atorgar el títol de mestre de tecnologia. Va morir a Perpinyà el 1409.

Obra:
Va escriure moltes obres amb la intenció de fer arribar les seves creences. Per això, intentava redactar proses clares i senzilles però detallades, sempre de caràcter religiós, acompanyades d'anècdotes divertides. Va ser un dels escriptors més famosos de l'era medieval.

El seu treball més destacat és Lo Crestià (v. 1391). Té quatre llibres que consten de 2 587 capítols, estava previst en ser una enciclopèdia dedicada al poble i a divulgar la moral cristiana d'uns tretze llibres. És una visió interessant i apassionant sobre els costums de l'època a través de diferents capes socials.

Llibre dels àngels (1392), encomia als àngels; i el Llibre de les dones (1396), ensenya a les dones els factors morals que hi han de corregir des d'una òptica cristiana.

# data[].attributes.body
És un moviment intel·lectual en què l'ésser humà és el punt de referència que canvia els costums, les institucions i la manera de concebre el món en general a finals del segle XIV i al llarg del segle XV. Això es reflectirà en l'art i la literatura del moment.

La substitució o canvi del teocentrisme a l'humanisme és un dels més importants en la història del pensament, marcant el pas de l'edat mitjana al Renaixement, ja que l'ésser humà adopta una nova actitud davant la vida. El dogmatisme religiós i polític deixa pas a una actitud més asseguda en la raó. La idea dels autors clàssics com a models estètics a seguir va ajudar en manifestar l'humanisme.

La primera institució humanista oficial on es redactaven els documents reials a Catalunya va ser la Cancelleria reial i el primer humanista, Bernat Metge.

Vida
Va néixer a Barcelona entre els 1340 i 1346. Va ser qui va introduir l'humanisme a Catalunya. Va exercir de funcionari de la Cancelleria reial i de secretari del rei Joan I. L'any 1396 la mort del rei en circumstàncies poc clares va provocar l'empresonament de Bernat Metge i d'altres funcionaris acusats d'irregularitats i de la condemna de l'ànima del rei, perquè no s'hi havia confessat. Va ser alliberat al cap d'uns mesos i torna a treballar a la Cancelleria fins a la mort del rei Martí I l'Humà, l'any 1410. Mor a Barcelona l'any 1413.

Obra
Va escriure Lo somni, la seva obra més valorada pel to humanista, quan estava en la presó i quan va sortir. En l'obra es defensa de les acusacions que es formulen sobre ell i els seus companys i es presenta com una persona injustament perseguida pels envejosos.

Tracta de què el rei Joan I se li apareix en somnis i tenen un diàleg sobre la naturalesa de l'ànima, l'amor i les dones. La intenció que tenia amb aquest llibre era defensar-se de les acusacions, guanyar-se la confiança del monarca i poder treballar a la Cancelleria reial.

Consta de quatre llibres: el primer tracta de mostrar la seva disposició a dubtar sobre la immortalitat de l'ànima; en el segon pregunta al rei sobre les causes de la seva mort sobtada; el tercer és una sàtira sobre el gènere femení, i el quart és un elogi de les dones, especialment d'Elionor de Sicília, mare del rei successor, Martí I.

Aconseguí la confiança del nou monarca i va tornar a ocupar un càrrec a la Cancelleria.

Altres obres d'ell són Sermó, on fa una paròdia dels sermons d'aquella època i Medecina apropiada a tot mal, en què fa una recepta mèdica en to de burla per a un amic que va ser empresonat com ell.