# data[].attributes.headline
Den ortodokse kirke er en stor familie av nasjonale kirker

# data[].attributes.subject
Den ortodokse kirke er en stor familie av nasjonale kirker

# data[].attributes.body
Det sies at den ortodokse kirke er en stor familie av nasjonale kirker. Grunnen til dette er at den ortodokse kirke først og fremst er den tredje største retningen innen kristendommen. Om du drar til Hellas,  spør en mann om han er kristen er det ikke sikkert han forstår det. Stiller du spørsmålet; er du gresk-ortodoks kristen, vil du få et klart svar.

De aller fleste grekere synes det er to sider av samme sak å være greker og høre til den gresk-ortodokse kirke. Hele 98% av befolkningen er medlemmer i dette kirkesamfunnet. I den østlige delen av Europa kan vi se denne tette forbindelsen ofte. Hellas er det tydeligste eksempelet på det, men det finnes en rekke nasjonale ortodokse kirker, blant annet Russland, Romania, Bulgaria og Serbia.

Mange som hører til en nasjon, tar det som en selvfølge at de hører til den ortodokse kirken som tilhører landet. Hellas er det tydeligste eksempelet på det, men det finnes en rekke nasjonale ortodokse kirker, blant annet Russland, Romania, Bulgaria og Serbia. Kikene i hvert enkelt land er selvstendige og har litt ulike tradisjoner. Derfor snakker vi om gresk-ortodokse kristne, russisk-ortodokse kristne, serbiske-ortodokse kristne og så videre.

I stedet for å si den ortodokse kirke, er det ganske vanlig å bruke uttrykket "de ortodokse kirkene" og et annet ord som ofte blir brukt er østkirken. Grunnen til at den også blir kalt østkirken er fordi at den ortodokse kirke er mest utbredt i Russland, i den østlige delen av Europa og i Midtøsten.

Når det snakkes om Vest-Europa og Øst-Europa, er det ikke bare en praktisk måte å orientere seg i geografien på. Detter er fordi den vestlige og den østlige delen av Europa har utviklet seg forskjellig helt fra Romerrikets tid. Om befolkningen ble kristnet av utsendinger fra Roma eller fra Konstantinopel (dagens Istanbul) i middelalderen, er et av de viktigste kjennetegnene på om et land hører til vest eller øst i Europa. Dermed hørte folket enten til den romersk-katolske verden eller til den gresk-ortodokse verden. Splittelsen mellom vestkirken og østkirken skjedde i året 1054, og dette skillet har satt varig preg på Europas historie.

Noen av kirkene i denne store kirkefamilien er blant de eldste kirkesamfunnene i verden. Det er de gamle ortodokse kirkene som er knyttet til Armenia, Syria, Egypt, Etiopia og Eritrea. I mange hundre år var det brudd mellom dem og de andre ortodokse kirkene, men i dag regnes de som en del av familien. I dag er det tilsammen ca. 300 millioner mennesker som hører til ortodokse kirker. På grunn av utvandring fra Øst-Europa og Midtøsten på 1900-tallet, finnes det i dag ortodokse kirker i alle verdensdeler.

Sverige er det landet i Norden som har flest ortodokse med ca. 100 000, Finland har også en del, mens i Norge har rundt 15 000 ortodokse kristne. De har kommet fra blant annet Russland , Serbia, Hellas, Etiopia og Eritrea, og menighetene er gjerne inndelt etter nasjonens bakgrunn. Noen eksempler på dette er Hellige Nikolai menighet i Oslo, hvor mange har familiebakgrunn fra østeuropeiske land, Den russiske ortodokse kirke, Den serbiske kirke i Norge og Det Greske Ortodokse Samfunn.

Nedenfor er et kart over de ortodokse landene, forskjellen mellom de landene som er røde og gråe skal forestille det gamle skillet mellom østkirken og vestkirken i Europa.

# data[].attributes.headline
Oppbygningen av den ortodokse kirke -                                          Patriarker, biskoper, prester, diakoner og munker

# data[].attributes.subject
Oppbygningen av den ortodokse kirke -                                          Patriarker, biskoper, prester, diakoner og munker

# data[].attributes.body
Oppbygningen av den ortodokse kirke er mindre stramt enn oppbygningen av den katolske kirke. Den ortodokse kirke har ingen pave på toppen og ingen felles ledelse. Kirken har fire gamle patriarker som stammer fra oldtiden: Konstantinopel, Jerusalem, Antikona og Alexandria. Siden har det kommet til andre selvstendige kirker som den russiske og den serbiske. Flere av disse kirkene ble i tidens løp egne patriarker.

Den dag i dag finnes det en del nasjonale kirker som blir ledet av patriark, for eksempel patriarken av Moskva og patriarken av Beograd.

I hvert enkelt område er det biskopene som leder kirkens virksomhet. Under biskopene står prestene og diakonene som er prestenes medhjelpere. Det er bare menn som kan ha slike stillinger i kirken. Menn som er gift kan bli prester, men en prest kan ikke gifte seg etter at han er blitt innviet til prest. Biskopene velges bare blant prestene som ikke er gift, og en god del av munkene i den ortodokse kirke er samtidig prester. Biskopene blir ofte valgt blant disse.

Fra gammelt av har klostervesenet spilt en viktig rolle for den ortodokse kirke, med store klostre og mange munker. Klostervesenet er ikke delt inn i ordener som sånn i den katolske kirke. Alle de ortodokse klostrene følger de samme reglene.

# data[].attributes.body
Hos den ortodokse kirke er de hellige bildene en veldig viktig del av religionen. De ber ved bildene og ærer dem med tente lys, røkelse og kyss. Noen av disse  hellige bildene er kjent for å utrette mirakler. Du finner mange hjem med et hjørne med hellige bilder. Det blir sagt av et hjem uten ikoner ikke er bedre enn et skur for husdyr i Hellas.

For at man skal forstå hvorfor bildene står så sentralt i religionen, må man gå tilbake til kjernen i den ortodokse tro: Da Gud ble menneske, ble det guddommelige fullstendig forent med verden. Dermed kan også Guds kraft gjennomstrømme bilder av hellige personer. For de troende er et ikon, bilde, fylt av guddommelig energi, og det blir et viktig middel til selv å få del i den himmelske fullkommenheten.

Et ikon må alltid innvies i en kirke før det tas i bruk. Disse bildene er med andre ord noe helt annet enn vanlige malerier som skal pynt opp et rom. Mennesket er skapt i Guds bildet står det i Bibelen. Det er nettopp det vi er skapt til å være, sier den ortodokse kirke: Guds ikoner.

Alle ikonene i kirkene og i hjemmene, skal minne de troende om at med vår måte å leve på skal vi avspeile den guddommelige kjærligheten. Derfor er det heller ingen ikoner på veggene i den laveste delen av kirkerommet. Det er der de levende menneskene står, som ikke må glemme sitt oppdrag om å være Guds ikoner i verden.

Det kom tidlig strene regler for hvordan ikonene skulle males, og det var munkene som utviklet denne spesielle kunsten. Bildene har vanligvis ikke noen dybdevirkning, og det er gjerne mye symbolikk i de. De skal avbilde en hellig virkelighet, og kroppstillinger, ansiktstrekk og bruk av farger skal framheve det opphøyde. Vi vet som regel ikke hvem som har malt de forskjellige ikonene. Kunstnerne ønsket ofte å være anonyme, fordi at de var jo bare tilfeldige redskaper for det guddommelige som kom til syne gjennom bildene.

# data[].attributes.body
De ortodokse kristne har den samme troen på Gud som andre kristne, og de bygger også på Bibelen og de gamle kristne trosbekjennelsene. I alle kirkesamfunn kommer noen sider ved det kristne budskapet sterkere farm enn andre sider. Det den ortodokse kirke legger særlig stor vekt på, kan vi sammenfatte i tre hovedpunkter.

GUD BLE MENNESKE FOR AT MENNESKET SKULLE BLI GUDDOMMELIG

Denne setningen uttrykker kjernen i den ortodokse kristendommen. Tankegangen er slik: Gud ble et menneske av kjøtt og blod da Jesus kom til verden. Denne hendelsen blir kalt inkarnasjonen, altså at en guddom tar form som et menneske eller dyr. Jesus levde som menneske blant menneskene, og det betyr at det guddommelige forente seg fullstendig med verden. Det vil si at menneskene kan bli en del av den guddommelige og evige verden og bli fullstendig forent med Gud. Dette er et hellig mysterium for de troende, som tanken ikke kan forstå. Men de kan oppleve mysteriet i den ortodokse gudstjenesten, og der kan de komme nærmere Gud.

KRISTUS HAR GITT MENNESKE SEIER OVER DØDEN

Alle kristne er enige om at grunnlaget for håpet om det evige liv er Jesu oppstandelse. Men den ortodokse kirke understreker dette så sterkt at den ofte blir kalt oppstandelsestroens kirke. I Norge er julen den store familiehøytiden, som det er knyttet en rekke tradisjoner til. Veldig mange nordmenn "må" gå i kirken på julaften for å få den rette stemningen. Ortodokse kristne har gjerne tilsvarende følelser overfor påsken. Påskenattsgudstjenesten er årets høydepunkt. Her samles folk i kirken, kledd i sine fineste klær, for å gjenoppleve det store underet at livet overvinner døden. Så er det stor familiefest og folkefest første påskedag, med tradisjonell festmat. Den gode maten blir ekstra viktig fordi de har sju ukers fastetid bak seg før denne feiringen. I Russland og andre ortodokse land pleier familiene å ta med seg en kurv med mat til kirken for at presten skal velsigne maten. Kurvene inneholder blant annet påskebrød, kokte egg, skinke og smør. I Hellas er det vanlig å grille et helt lam. Påskelammet minner dem om at Guds lam, Jesus Kristus, gikk i døden for menneskets skyld.

HELGENE KAN HJELPE DE TROENDE

Helgene spiller en viktig rolle i den ortodokse kirke som de også gjør i den katolske kirke. Den ortodokse kirke er særlig opptatt av at kirken ikke bare omfatter de troende som lever i dag. Den himmelske menigheten hører også med. Den består av alle helgenene, de som i livet sitt nådde langt på veien til enhet med Gud. De og alle himmelske vesener er usynlig til stede i gudstjenesten. Menigheten blir minnet på det gjennom alle ikonene - malte bilder av apostler og andre helgener, engler, jomfru Maria og Kristus. Ortodokse kristne ber til helgene, for de kan hjelpe de troende i livets små og store problemer og beskytte dem mot onde makter. Ikoner av helgener finnes ikke bare i kirkene og i hjemmene, men også i biler og i busser, på kontorer og i butikker. Prestene kan på bestemte dager bære et ikon av stedets helgen i prosesjon gjennom gatene. Mange er overbevist om at dette helgenbildet har kraft i seg til å gjøre syke folk friske. De troende drar også på pilegrimsreiser til helgenfester.

Jomfru Maria står også i en særstilling i den ortodokse kirke. Hun blir både kalt "himmeldronning" og "gudeføderske". Ikke minst har hun en stor plass i hjertet til mange ortodokse kvinner. Flere av de store ikonene av jomfru Maria er berømt for å kunne utføre mirakler.

# data[].attributes.headline
Den ortodokse gudstjeneste og kirkerommet deres

# data[].attributes.subject
Den ortodokse gudstjeneste og kirkerommet deres

# data[].attributes.body
Gudstjenesten, liturgien,  er det aller viktigste i den ortodokse kirke.  De troende får da et møte med den himmelske verden, som er mye vakrere og helt annerledes enn vår verden. Det blir lagt stor vekt på å tale til alle sanser: vakre bilder og skinnende flater i gull og sølv, røkelse, levende lys og en spesiell form for sang uten bruk av musikkinstrumenter.

I den ortodokse gudstjenesten blir historien om menneskenes frelse dramatisert. Menigheten er vitne til et drama som handler om at Kristus kom til verden med evangeliet, om hans liv, død, oppstandlese og himmelfart. Alt som foregår under gudstjenesten blir utført på en verdig og langsom måte. Det er vanlig at folk kommer og går under gudstjenesten på grunn av at den kan vare opp til flere timer.

Kirkerommet gir uttrykk for øst-kirkens tanker om at gudstjenesten er møtet mellom himmel og jord, der levende og døde skal lovprise den evige Gud. Kirken er som et lite univers: Forhallen og kirkeskipet, der menigheten står under gudstjenesten, er et bilde på den skapte verden. Kuppelen i taket og alteret er symboler på den usynlige, himmelske verden. Alteret er derfor skult bak en stor bildevegg, ikonstasen.

Bildeveggen er rikt utsmykket med ikoner som viser Kristus, Jomfru Maria og andre hellige skikkelser. Bildeveggen er en symbolsk grense mellom Gud og verden .Men det finnes også en symbolsk forbindelse mellom Gud og verden, for ikonostasen har som regel tre dører. Døren i midten kalles kongeportalen. Når denne døren er åpen, kan menigheten se alteret, som bare prestene og diakonene har adgang til.

Den ortodokse kirke har de samme sju sakramentene som den katolske kirke, med dåp og nattverd som de viktigste. I kirkerommet kan de troende ta imot sakramentene, som gjør at de til slutt kan bli guddommeliggjort. Døpefontenen står i forhallen i en ortodoks kirke, som et synlig tegn på at dåpen er inngangen til det kristne fellesskapet.

# data[].attributes.body
INFORMASJON:

DEN ORTODOKSE KIRKE
Den ortodokse kirke, (udatert), Hentet 31 Oktober 2019, fra https://rle-nett.cappelendamm.no/enkel/seksjon.html?tid=1280531

HORISONTER
Holth, G. Deschington, H. (2006). Horisonter 10: KRLE for ungdomstrinnet. Oslo:Gyldendal Norsk forlag.

STORE NORSKE LEKSIKON
Store Norske Leksikon.(udatert). Hentet 23 oktober 2019, fra https://snl.no/

BILDER:

Nr 1:
https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/V%C3%A4steuropa-karta.png/300px-V%C3%A4steuropa-karta.png

Nr 2:
https://2.bp.blogspot.com/-q3AxXbSUtks/WLApeaTuiRI/AAAAAAAADxU/NUYTfP2DdVQE3HjRU3J_An6aVl-0DsZkwCLcB/s1600/ORTHODOX_-_bartholomew.jpg

Nr 3:
https://smp.vgc.no/v2/images/563ddc58-18ef-43f9-a1c5-291878538e41?fit=crop&h=1608&w=1900&s=633cb30192e39a93168b549d864364cdd6a31686

Nr 4:

https://image.slidesharecdn.com/denortodoksekirke-110421051119-phpapp01/95/stkirken-25-728.jpg?cb=1303362862

Nr 5:

https://no.ilovevaquero.com/images/duhovnoe-razvitie/chto-takoe-ikonostas-v-pravoslavnom-hrame.jpg