# data[].attributes.body
El català septentrional o rossellonès, serveix per designar els parlars de les comarques del Rosselló, el Vallespir, el Conflent, la Cerdanya i el Capcir, territoris comunament denominats “Catalunya Nord”.

# data[].attributes.body
Aquestes terres van pertànyer als comtes de Barcelona des del segle XII, però després de la signatura del Tractat dels Pirineus (1659) passaren a dependre de l'estat francès, el qual va establir com a llengua oficial el francès. És un dialecte molt influït històricament pel occità, i més recentment pel francès, es per això que el rossellonès conté gal·licismes i occitanismes.

# data[].attributes.body
- La pronunciació de la "o" tancada tònica com si fos una "u".

- No fa distinció entre la "e" oberta i tancada i la "o" oberta i tancada.

- No existeixen els mots esdrúixols.

-  Desaparició de la "d" dels grups
"-ndr" i "-ldr". (moldre -> molre)

- Emmudiment de la grafia "x" en el sufix "-ix". (peix -> pei)

- Ús de la forma "pas" en les oracions negatives sense l'adverbi "no". "Ho sé pas".

- Canvi de gènere d'alguns mots.

# data[].attributes.body
Gal·licismes: roba (vestit), llapí (conill), bolanger (forner), comuna (ajuntament), vuatura (cotxe), gató (pastís), forxeta (forquilla)...
Arcaismes: ca (gos, sus (damunt), oir (sentir)...
Occitanismes: let (lleig), veire (got), pou (por), feda (ovella)...
Canvis de significat: anar tort (anar coix), espiar (mirar), gorra (boina), s’enyorar (avorrirse), vigili (dejuni), trucar (pegar), nin/a (nen/a)...
Mots propis: llipoter (arboç), mels de la cara (galtes), nugues (nous), oliu (olivera), pallago (noi), vespilles (espurnes)...

# data[].attributes.body
La població actual d’aquests territoris és d’uns 400.000 habitants, que tenen com a llengua oficial el francès. Encara que una bona part dels parlants declara que entén el català, són pocs els qui l’usen com a llengua de relació habitual. Aproximadament, el 50% dels seus habitants de la zona entén el català, però només el 25% el parla habitualment. Els parlants solen ser persones d’avançada edat, que viuen, en general, en zones rurals. En aquesta àrea s’hi produeix, doncs, una forta situació diglòssica: s’usa el català en funcions familiars i es reserva el francès per a situacions formals.

# data[].attributes.body
Estimat padrí,

T’escric per te demanar un consell. Sem un munt al meu C.E.S. que en sem farts i que diem que n’hi ha prou. Cada dia anar a l’escola, tenir les vacances amb comptagotes, obeir mitja dotzena de professors, el conseller d’educació, el sotsdirector, el director i set o vuit pions és pas una vida. Tenim, cada hora, una lliçó a nos saber i sempre hi anem amb l’ai al cor. Sem pas guanyat res amb el sistema del control continu de les coneixences, com ne diuen.

# data[].attributes.body
El català septentrional compta amb dos subdialectes: el rossellonès pròpiament dit i el capcinès. Segons alguns lingüistes, podria representar, un estat primitiu del dialecte.