# data[].attributes.headline
Зображення з інтернету

# data[].attributes.subject
Зображення з інтернету

# data[].attributes.headline
Звуки тварин

# data[].attributes.subject
Звуки тварин

# data[].attributes.body
Запис взято з свйту https://avdiotrik.com/download/%D0%BF%D1%96%D1%81%D0%BD%D1%8F-%D0%BF%D1%80%D0%BE-%D1%82%D0%B2%D0%B0%D1%80%D0%B8%D0%BD/

# data[].attributes.headline
4 жовтня – Всесвітній день захисту тварин Щороку 4 жовтня весь світ відзначає День тварин (Всесвітній день захисту тварин). Сьогодні це свято відзначає свою 88-му річницю. Зародилося воно в 1931 році у Флоренції, на міжнародному конгресі прихильників руху захисту прав тварин. Саме ця дата була обрана не випадково: 4 жовтня відзначається день пам’яті католицького святого Франциска Ассізького, який є покровителем тварин. За багатьма легендами, святий міг спілкуватися з тваринним світом.Товариства захисту тварин організовують різні заходи та акції по всьому світу до цього дня, щоб звернути увагу людей на актуальні проблеми тваринного світу і навколишнього середовища. Важливо, що такі дії спрямовані не тільки стосовно диких тварин, а й домашніх вихованців, адже навіть в наші дні випадки жорстокого поводження з улюбленцями досить поширені. Пам’ятайте, що всім братам нашим меншим потрібна турбота, ласка і ваша любов. 

# data[].attributes.subject
4 жовтня – Всесвітній день захисту тварин Щороку 4 жовтня весь світ відзначає День тварин (Всесвітній день захисту тварин). Сьогодні це свято відзначає свою 88-му річницю. Зародилося воно в 1931 році у Флоренції, на міжнародному конгресі прихильників руху захисту прав тварин. Саме ця дата була обрана не випадково: 4 жовтня відзначається день пам’яті католицького святого Франциска Ассізького, який є покровителем тварин. За багатьма легендами, святий міг спілкуватися з тваринним світом.Товариства захисту тварин організовують різні заходи та акції по всьому світу до цього дня, щоб звернути увагу людей на актуальні проблеми тваринного світу і навколишнього середовища. Важливо, що такі дії спрямовані не тільки стосовно диких тварин, а й домашніх вихованців, адже навіть в наші дні випадки жорстокого поводження з улюбленцями досить поширені. Пам’ятайте, що всім братам нашим меншим потрібна турбота, ласка і ваша любов. 

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Волинська Обласна Державна Адміністрація

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Щороку 4 жовтня весь світ відзначає День тварин (Всесвітній день захисту тварин). Сьогодні це свято відзначає свою 88-му річницю. Зародилося воно в 1931 році у Флоренції, на міжнародному конгресі прихильників руху захисту прав тварин. Саме ця дата була обрана не випадково: 4 жовтня відзначається день пам'яті католицького святого Франциска Ассізького, який є покровителем тварин. За багатьма легендами, святий міг спілкуватися з тваринним світом.

Товариства захисту тварин організовують різні заходи та акції по всьому світу до цього дня, щоб звернути увагу людей на актуальні проблеми тваринного світу і навколишнього середовища. Важливо, що такі дії спрямовані не тільки стосовно диких тварин, а й домашніх вихованців, адже навіть в наші дні випадки жорстокого поводження з улюбленцями досить поширені.

Пам'ятайте, що всім братам нашим меншим потрібна турбота, ласка і ваша любов.
Управління екології та природних ресурсів облдержадміністрації

# data[].attributes.attachment_link.title
4 жовтня - Всесвітній день захисту тварин - Voladm.gov.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
Щороку 4 жовтня весь світ відзначає День тварин (Всесвітній день захисту тварин). Сьогодні це свято відзначає свою 88-му річницю. Зародилося воно в 1931 році у Флоренції, на міжнародному конгресі прихильників руху захисту прав тварин. Саме ця дата була обрана не випадково: 4 жовтня відзначається день пам'яті католицького святого Франциска Ассізького, який є покровителем тварин.

# data[].attributes.headline
Прізвище ім'я, 4 - ... клас

# data[].attributes.subject
Прізвище ім'я, 4 - ... клас

# data[].attributes.body
Взято з Ютуб-каналу Зелений Фонд https://www.youtube.com/watch?v=vfbjD82ZzH8

# data[].attributes.attachment_caption
нетреба бити тварин

# data[].attributes.headline
Андрій К. Дмитро С. 4-В

# data[].attributes.subject
Андрій К. Дмитро С. 4-В

# data[].attributes.body
Взято з сайту https://novi4ka.blogspot.com
По-перше, пересувні зоопарки з дикими тваринами в Україні заборонені законом.

По-друге, умовами утримання тварин у пересувних звіринцях зазвичай ніхто не опікується.Читати далі

# data[].attributes.headline
Петровська О. 4-В

# data[].attributes.subject
Петровська О. 4-В

# data[].attributes.body
інформацію взято з сайту https://life.pravda.com.ua/society/2017/10/4/226771/#:~:text=%D0%9F%D0%BE-%D0%BF%D0%B5%D1%80%D1%88%D0%B5%2C%20%D0%BF%D0%B5%D1%80%D0%B5%D1%81%D1%83%D0%B2%D0%BD%D1%96,%D0%BD%D0%B5%20%D0%B2%D1%96%D0%B4%D0%BF%D0%BE%D0%B2%D1%96%D0%B4%D0%B0%D1%8E%D1%82%D1%8C%20%D0%BD%D0%BE%D1%80%D0%BC%D0%B0%D0%BC.

# data[].attributes.attachment_link.title
не відвідувати звіринці

# data[].attributes.headline
Закірової Орини 4-В

# data[].attributes.subject
Закірової Орини 4-В

# data[].attributes.body
Дресирувальники озвучують "два золотих правила": ніколи не можна гладити собаку без дозволу її власника і завжди потрібно дозволяти собаці сконтактувати першою.

За словами кінолога Марини Прокопенко, чужих собак не можна чіпати ще й тому, що вони можуть виконувати певне завдання.

Їх могли тренувати спеціально для власника: ветерана війни, незрячого, тощо.

А надмірна увага з боку чужих людей може песика відволікати. Він стає незосередженим і не може повноцінно виконувати свої завдання.

# data[].attributes.attachment_link.title
Нечіпай тварин на вулиці

# data[].attributes.headline
Петровська О.

# data[].attributes.subject
Петровська О.

# data[].attributes.body
інформацію взято з сайту https://life.pravda.com.ua/society/2017/10/4/226771/#:~:text=%D0%9F%D0%BE-%D0%BF%D0%B5%D1%80%D1%88%D0%B5%2C%20%D0%BF%D0%B5%D1%80%D0%B5%D1%81%D1%83%D0%B2%D0%BD%D1%96,%D0%BD%D0%B5%20%D0%B2%D1%96%D0%B4%D0%BF%D0%BE%D0%B2%D1%96%D0%B4%D0%B0%D1%8E%D1%82%D1%8C%20%D0%BD%D0%BE%D1%80%D0%BC%D0%B0%D0%BC.

# data[].attributes.attachment_link.title
не чіпати тварин

# data[].attributes.headline
Закірової Орини 4-В

# data[].attributes.subject
Закірової Орини 4-В

# data[].attributes.body
Зображення взято з сайтуhttps://life.pravda.com.ua/society/2017/10/4/226771/

# data[].attributes.attachment_link.title
Нечіпай тварин на вулиці

# data[].attributes.headline
Андрія К. Дмитро С.

# data[].attributes.subject
Андрія К. Дмитро С.

# data[].attributes.body
Шуби із хутра дехто досі вважає ознакою заможності й певного статусу.

І не замислюється, звідки це хутро і як ставились до тварин за життя.

Норок, песців, соболів і навіть лисів тримають у крихітних клітках, які замість підлоги також мають сітку – щоб випорожнення одразу падали вниз.

За матеріалами сайту Українська правда.

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Зображення взято з сторінки ось адреса:     https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%92%D1%81%D0%B5%D1%81%D0%B2%D1%96%D1%82%D0%BD%D1%96%D0%B9_%D0%B4%D0%B5%D0%BD%D1%8C_%D1%82%D0%B2%D0%B0%D1%80%D0%B8%D0%BD

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Всесвітній день тварин ( англ. World Animal Day) - міжнародний день, спрямований на привернення уваги людства до прав тварин та їхнього добробуту, що святкується кожного року 4 жовтня.

Історія цього дня починається з 1925 року, коли його вперше організував у Берліні німецький письменник і зоозахисник Генріх Ціммерманн. Спочатку Ціммерманн проводив день 24 березня, але 1929 року переніс його на 4 жовтня. Він активно просував свою ідею, і 1931 року міжнародний конгрес прихильників руху захисту прав тварин, який проходив у Флоренції ( Італія), одноголосно ухвалив пропозицію оголосити 4 жовтня всесвітнім днем тварин.

Дата проведення всесвітнього дня тварин була вибрана не випадково. 4 жовтня - день пам'яті Франциска Ассізького (віддав Богові душу 3 жовтня 1226 року), одному з найшанобливіших в католицькій церкві святих. Франциск Ассізький вважається у католиків за покровителя тварин.

Ідея проведення подібного дня прижилася по всьому світу і в 2008 році різні заходи, присвячені цій даті, пройшли вже в 66 країнах світу.

В Аргентині цей день святкується 29 квітня, у день пам'яті про смерть Ігнасіо Лукаса Альбаррасіна (1926), засновника Аргентинського товариства захисту тварин і автора Закону про захист тварин. Щорічно 66 країн світу проводять різні заходи у Всесвітній день тварин. В цей день різні товариства по захисту прав тварин проводять акції у багатьох країн світу. Вони закликають людей відмовитися від необдуманого знищення тварин заради задоволення своїх далеко не найголовніших потреб.

Крім того, Всесвітній день тварин - це привід нагадати людям про їхню відповідальність за домашніх тварин, які для багатьох людей стали дійсно незамінними членами сім'ї.

Щогодини зі світу щезають 3 види тварин.

Щодня з лиця Землі зникають понад 70 видів фауни і флори.

За 25 останніх років біологічне різноманіття Землі скоротилося більш ніж на третину

Міжнародний день безпритульних тварин

# data[].attributes.attachment_link.title
Всесвітній день тварин - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Всесвітній день тварин ( англ. World Animal Day) - міжнародний день, спрямований на привернення уваги людства до прав тварин та їхнього добробуту, що святкується кожного року 4 жовтня. Історія цього дня починається з 1925 року, коли його вперше організував у Берліні німецький письменник і зоозахисник Генріх Ціммерманн.

# data[].attributes.attachment_caption
Екзотичних тварин, як правило, заводять люди, яке не обізнані добре з особливостями дикої тварини.Про це розповідає координаторка зоозахисної діяльності Націо

# data[].attributes.headline
Андрія К. Дмитро С.

# data[].attributes.subject
Андрія К. Дмитро С.

# data[].attributes.body
взято з сайтуhttps://life.pravda.com.ua/society/2017/10/4/226771/

# data[].attributes.headline
Тимка Артема

# data[].attributes.subject
Тимка Артема

# data[].attributes.body
Зоображення взято з сайту https://ecolog-ua.com/news/4-zhovtnya-vsesvitniy-den-zahystu-tvaryn-0

# data[].attributes.headline
Бабівської С.4-В класу

# data[].attributes.subject
Бабівської С.4-В класу

# data[].attributes.body
Містяни люблять підгодовувати голубів на площах чи у парках.

Однак чи варто?

Коли ми годуємо голубів, вони звикають до неприродної їжі і починають розмножуватись, розповідає начальник управління екології та ландшафтного планування Львівської міської ради Андрій Галушка.

"Голуб стає залежний від людини. Люди підгодовують – вони починають розмножуватись. Різке припинення кормової бази – він починає хворіти, стає заручником ситуації", – каже Галушка.

( Взято сайту https://life.pravda.com.ua/society/2017/10/4/226771/

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська правда _Життя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Це ще й припинити купувати натуральне хутро, не відвідувати пересувні звіринці, не годувати голубів і не залишати курячі кістки вуличним песикам під своїм під'їздом. 15-го жовтня відбудеться Всеукраїнський марш за права тварин. 4 жовтня - Всесвітній день захисту тварин. З цієї нагоди "Українська правда. Життя" за допомогою експертів підготувала невеличку пам'ятку про те, чим є гуманне ставлення до тварин. НЕ КУПУВАТИ НАТУРАЛЬНИХ ХУТРЯНИХ ВИРОБІВ
Шуби із хутра дехто досі вважає ознакою заможності й певного статусу.

І не замислюється, звідки це хутро і як ставились до тварин за життя.

Норок, песців, соболів і навіть лисів тримають у крихітних клітках, які замість підлоги також мають сітку - щоб випорожнення одразу падали вниз.

"Тварині надзвичайно боляче, бо вона дуже шкодить собі кінцівки. Вони страждають від болючих ран на кінцівках, які ніхто не лікує. Якщо взяти норку, вона живе на фермі 6-9 місяців і її вбивають", - пояснює зоозахисниця Катерина Сорока.

За її словами, норка - водоплавна тварина, їй потрібен доступ до водойми. А в клітках такого немає. Є маленьке відро води для пиття.

Умови утримання норок і лисиць на хутряній фермі у Польщі відзняла міжнародна організація із захисту тварин PETA.

Схожі умови утримання соболів і песця відзняв журналіст ВВС у Росії.

За рекомендаціями Мінагрополітики, є три методи забою тварин, які мають хутро: газова камера, електричний струм і смертельна ін'єкція.

"В Україні найчастіше використовують газову камеру, - розповідає зоозахисниця. - Це невелика діжка. Туди закидають живих тварин, які при цьому кричать і пручаються. Там вони і помирають".

Щоб вбити тварину електричним струмом, один кінець електричного дроту запихають у пащу, інший - в анальний отвір. Потім пускають струм. Тварина усе відчуває і помирає від серцевого нападу.

" Це неправда, що тварина просто засинає", - переконує Сорока щодо застосування смертельної ін'єкції.

Експертка пояснює, що навіть коли істота хвора і їй потрібно зробити евтаназію, то спершу вводять снодійне, а потім смертельну ін'єкцію.

"Але це дорого, тому звіроферми такого не роблять. Одразу колють смертельну ін'єкцію. Через це тварина мучиться в конвульсіях до смерті. Це ніяк не гуманний спосіб забою ", - стверджує зоозахисниця.

Найпоширенішими на хутряних фермах України є норка і шиншила, додає Катерина. Хоча офіційної статистики, скільки в Україні хутрових ферм, немає.

Однак вони продовжують відкриватися.

Хутряна ферма у Польщі

Причина: у європейських країнах хутряний бізнес забороняють або встановлюють жорсткі обмеження, щоб ця справа ставала нерентабельною і з часом цей бізнес закрився.

"Тому виробники переносять хутряні ферми в Україну, Росію, Білорусь, де законодавчо не захищають гуманне поводження з тваринами, - каже активістка.
Наприклад, під Житомиром відкривають хутряну ферму голландського виробника, і наше Міністерство аграрної політики це розглядає як розвиток, прогрес і досягнення, хоча це ганебно і жорстоко".СТЕРИЛІЗУВАТИ СВОЮ СОБАКУ, ЯКЩО ВИ НЕ ПЛАНУЄТЕ ЗАЙМАТИСЬ РОЗПЛІДНИЦТВОМ
Якщо ви не плануєте розводити потомство і не знаєте, яка подальша доля майбутніх цуценят чи кошенят, краще стерилізуйте тварину, радить директорка ЛКП "Лев" Оксана Кошак.

По-перше, чим більше у вас народиться малюків, тим менше у них шансів знайти господарів, і тим більше - опинитися на вулиці.

По-друге, стерилізація виключає можливість утворення пухлин жіночих органів у самок.

"Дуже часто господарі приносили тварин, яким вони дозволяти безперестанку народжувати. У таких тварин зростає ризик онкологічних захворювань", - пояснює директорка.

Оксана Кошак розповідає, що до ЛКП "Лев" часто потрапляють тварини, яких під час шлюбних періодів господарі просто викидали на вулицю замість того, щоб стерилізувати.

" Люди, які живуть з такою твариною, починають бути нею незадоволені і провокують негуманний підхід, - додає директорка.

Якщо ви розумієте, що несете відповідальність за тварину і її потомство, вихід - стерилізувати. Стерилізувавши тварину, ви спокійніше спатимете".
НЕ ЧІПАТИ БЕЗ ДОЗВОЛУ ЧУЖОГО СОБАКУ ЧИ КОТА
Дресирувальники озвучують "два золотих правила": ніколи не можна гладити собаку без дозволу її власника і завжди потрібно дозволяти собаці сконтактувати першою.

За словами кінолога Марини Прокопенко, чужих собак не можна чіпати ще й тому, що вони можуть виконувати певне завдання.

Їх могли тренувати спеціально для власника: ветерана війни, незрячого, тощо.

А надмірна увага з боку чужих людей може песика відволікати. Він стає незосередженим і не може повноцінно виконувати свої завдання.
НЕ ЗАЛИШАТИ БЕЗПРИТУЛЬНИМ ТВАРИНАМ ЗАЛИШКИ КУРЯТИНИ ПІД ПІД'ЇЗДОМ
Підгодовувати безпритульних тварин завжди варто, розповідає директорка ЛКП "Лев", потрібно лише думати чим.
"Якщо це звичайний корм,куплений у магазині, тваринам він піде на користь. Якщо ви залишаєте кістки, особливо курячі, це може дати ускладнення, бо більшість тварин не вміють жувати такі кістки.
Потім це може призвезти до травми стравоходу, шлунку, і тварина просто загине", - пояснює Оксана Кошак.
НЕ ЗАВОДИТИ ЕКЗОТИЧНУ ТВАРИНУ ВДОМА
Екзотичних тварин, як правило, заводять люди, яке не обізнані добре з особливостями дикої тварини.

Про це розповідає координаторка зоозахисної діяльності Національного екологічного центру Наталія Вишневська.

Багато хто не знає, що дикі тварини переносять дуже небезпечні хвороби. Сказ, наприклад.

"Є психічні хвороби, притаманні мавпам. Дуже ймовірним може бути зараження дітей. Наприклад, при фотографуванні з тваринами у центрі міста", - пояснює експертка.

До того ж, згідно закону "Про захист тварин від жорстокого поводження", диким тваринам важливо створити умови, наближені до природних.

А у нас цього ніхто не контролює.
В Україні навіть немає обліку диких тварин, яких тримають у неволі.
Тому українці часто займаються незаконним розведенням і продажем звірів.

"Це призводить до контрабанди цих тварин і до жахливих випадків жорстокого поводження з тваринами", - пояснює Вишневська.

Розведення бурих ведмедів у неволі призводить до того, що вони потрапляють у руки циркачів.

Диких тварин вирощують і продають на притравку - щоб тренувати мисливські здібності у собак чи хортів, наприклад.
На притравку продають лисів, борсуків, тхорів і навіть ведмедів.
Зоозахисники зустрічають оголошення про продаж на притравку на OLX практично щотижня.

За словами Вишневської, у 99% випадків власники диких тварин не мають дозволів на утримання звірів від Мінекології.
НЕ ВІДВІДУВАТИ ПЕРЕСУВНІ ЗВІРИНЦІ
По-перше, пересувні зоопарки з дикими тваринами в Україні заборонені законом.

26 червня Верховна Рада прийняла закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження гуманного ставлення до тварин".

Проти цього навіть вийшли протестувати циркові артисти разом з дивними бабусями, котрі не могли пояснити ні чому вони прийшли під адміністрацію президента, ні що саме їм не подобається в прийнятому законопроекті.

За словами ініціатора UAnimals Олександра Тодорчука, пересувні цирки за законом не повинні існувати в Україні уже 12 років.

"Але цирк "Кобзов" спокійно гастролює з тваринами, і в кожному місті, де вони зупиняються, роблять зоопарк", - розповідав у липні Олександр.

По-друге, умовами утримання тварин у пересувних звіринцях зазвичай ніхто не опікується.

Це тісні клітки. Циркові артисти пояснювали нам, що такий розмір - для безпечного транспортування тварини.

Утім, журналісти проекту "Абзац" разом з екоінспектором відвідали пересувний звіринець і побачили там тварин з протертими до крові лапами, гігантською пухлиною на копиті в умовах, які не відповідають нормам.

А канал "Україна" показав, як на Рівненщині власник пересувного зоопарку поїхав до Росії, а тварини залишились голодними у холоді. Їх врятували місцеві.
НЕ ГОДУВАТИ ГОЛУБІВ НА ВУЛИЦІ
Містяни люблять підгодовувати голубів на площах чи у парках.

Однак чи варто?

Коли ми годуємо голубів, вони звикають до неприродної їжі і починають розмножуватись, розповідає начальник управління екології та ландшафтного планування Львівської міської ради Андрій Галушка.

"Голуб стає залежний від людини. Люди підгодовують - вони починають розмножуватись. Різке припинення кормової бази - він починає хворіти, стає заручником ситуації", - каже Галушка.
Є довгий список інфекційних хвороб, які переносять голуби.
Частину з них вони можуть передати людям: орнітоз, хвороба Ньюкасла, енцефаліт, грип, сальмонельоз, туберкульоз, псевдотуберкульоз, лістеріоз, туляремія, токсоплазмоз та кокцидіоз.

Тож якщо ми годуємо вуличних голубів і контактуємо з ними, хвора птиця може передати нам інфекцію.

До того ж, коли ми годуємо голубів, збільшуючи їхню популяцію, ми автоматично знижуємо кількість менших міських птахів.

Ще 10 років тому у Львові було 4-5 тисяч гніздових пар голубів, каже начальник управління екології.

Ця кількість - достатня для Львова.

Втім, зараз у місті аж 15 тисяч пар голубів. Протилежна ситуація - з горобцями.

"Має бути природній розвиток. Науковці кажуть, що голуб сильніший і витісняє горобців з території міста. Раніше понад 15 тисяч пар горобців, зараз його практично не видно", - додає Галушка.
Ілюстрації Жені Олійник

# data[].attributes.attachment_link.title
Гуманне ставлення до тварин - це... Пояснюємо коміксами

# data[].attributes.attachment_link.description
Це ще й припинити купувати натуральне хутро, не відвідувати пересувні звіринці, не годувати голубів і не залишати курячі кістки вуличним песикам під своїм під'їздом. 15-го жовтня відбудеться Всеукраїнський марш за права тварин. 4 жовтня - Всесвітній день захисту тварин. З цієї нагоди "Українська правда.

# data[].attributes.headline
Тимка Артема

# data[].attributes.subject
Тимка Артема

# data[].attributes.body
Рішення відзначати Всесвітній день захисту тварин було прийнято 4 жовтня на Міжнародному конгресі прибічників руху на захист природи, який проходив у Флоренції в 1931 році. Товариства захисту тварин багатьох країн світу заявили про готовність щороку організовувати масові заходи для захисту довкілля, підвищення активності в захисті тварин. Дата 4 жовтня була вибрана не випадково. Це день Франциска Ассизського – католицького святого, якого вважають покровителем тварин. За переказами, святий міг спілкуватися з тваринами і проповідував птахам.
Зоображення та текст взято з сайту https://www.ecoleague.net/forumy-konferentsii-kruhli-stoly-seminary/ekolohichnyi-kalendar/zhovten/item/567-vsesvitnii-den-zakhystu-tvaryn

# data[].attributes.headline
Ельдар Лошневський, 4-В

# data[].attributes.subject
Ельдар Лошневський, 4-В

# data[].attributes.body
Взято з сайтуhttps://www.google.com/search?

# data[].attributes.attachment_link.title
4 жовтня - Всесвітній день захисту тварин

# data[].attributes.attachment_link.description
Перше товариство захисту тварин з'явилося в Англії в 1824 році. У 1978 році в Парижі, в будівлі ЮНЕСКО, урочисто проголосили Декларацію прав тварин. У 1981 році створено Всесвітнє товариство захисту тварин, у складі якого більше 300 організацій з усього світу. У 1986 році Рада Європи прийняла Конвенцію про захист експериментальних тварин, а в 1987 - про захист домашніх тварин.

# data[].attributes.headline
Бабівської С. 4-В класу

# data[].attributes.subject
Бабівської С. 4-В класу

# data[].attributes.body
( Взято сайту http://yuzhny.gov.ua/actual/57117)

# data[].attributes.headline
Михайлової Поліни 4-В класу

# data[].attributes.subject
Михайлової Поліни 4-В класу

# data[].attributes.body
Чомусь багато хто називає тварин нашими меншими братами. Звичайно ж, якщо врахувати той факт, що тварини в чомусь іноді можуть бути більш кмітливі ніж ми, або ж для них навколишнє середовище більш зрозуміле, ніж нам, то їх можна було б назвати нашими старшими братами. (взято з сайту https://www.dilovamova.com/index.php?page=10&holiday=235)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Чомусь багато хто називає тварин нашими меншими братами. Звичайно ж, якщо врахувати той факт, що тварини в чомусь іноді можуть бути більш кмітливі ніж ми, або ж для них навколишнє середовище більш зрозуміле, ніж нам, то їх можна було б назвати нашими старшими братами. Однак очевидно одне - людина в переважній більшості випадків залишається чільною і домінуючьою істотою, а тварини як правило угнетаеми і ці відносини ніяк не можна назвати братніми.

Статистика невблаганна: кожну годину з лиця нашої матінки Землі безповоротно зникають три види тварин. Навіть не віриться! Кожен день відходять в історію близько 70-ти видів флори і фауни нашої планети. Біологічне різноманіття Землі неухильно скорочується величезними темпами.

Ще в 1931-му році прихильники руху захисту природи, на Міжнародному конгресі, що проходив в італійській Флоренції, враховуючи сумну динаміку розвитку відносин людини і природи, ініціювали установити щорічний Всесвітній день захисту тварин, який було прийнято відзначати 4-го жовтня. Дата проведення Дня тварин була вибрана на честь дня пам'яті відомого католицького священика Франциска Ассизького, померлого 4-го жовтня 1226-го року, котрий вважається в католицькій культурі покровителем тварин.

У дні нашої сучасності, з боку численних товариств захисту тварин з різних країн світу, вже стало доброю традицією влаштовувати в цей день різноманітні масові заходи на тему захисту природи і тварин нашої планети. Не залишаються осторонь і країни колишнього соцтабору, Україна, Білорусь, Молдова. Так, до прикладу, нарешті і Російська Федерація за ініціативою Міжнародного фонду захисту тварин у 2000-му році приєдналася до цієї чудової традиції. День тварин проводиться з метою підвищення свідомості суспільства щодо необхідності захисту нашого з вами навколишнього середовища, а так само з метою підвищення активності у сфері захисту тварин, якої потребують не тільки тварини дикої природи, а й наші домашні улюбленці.

Лідируючу позицію у світі за чисельністю наявності домашніх тварин на душу населення займають Сполучені Штати Америки. Друга країна в світі на початок 2000-х років - територія колишньої Російської Федерації, де в кожній третій родині містилися домашні тварини. Серед європейських країн на першому місці знаходилася Чехія, де в доброї половини чеських сімей був в наявності як мінімум одна домашня тварина. Чехи так люблять своїх домашніх тварин, що приблизно чверть із них має документ про походження або родовід.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
жовтень 2023 всесвітній день тварин поточний календарний рік календар свято україна подія пам’ятний день дата святкування історія листівка вітання шпалери картинки фото робочий стіл традиція національні офіційні свята українські новини українське ділове мовлення

# data[].attributes.attachment_link.title
Всесвітній день тварин

# data[].attributes.attachment_link.description
Жовтень 2023. Всесвітній день тварин. Знаменні та визначні дати поточного року. Календар свят, подій і пам'ятних дат України. Державні і національні свята, традиційні і офіційні українські свята. Історія і опис святкування. Вітання і листівки до свят. Шпалери на робочий стіл на свято. Українське ділове мовлення. Українські новини

# data[].attributes.headline
Тимка Артема

# data[].attributes.subject
Тимка Артема

# data[].attributes.body
Відео з каналу Новини.LIVE
4-В клас

# data[].attributes.attachment_link.title
Святкування Всесвітнього дня захисту тварин у парку "Наталка"

# data[].attributes.attachment_caption
Взято з саСьогодні Всесвітній день захисту тварин

# data[].attributes.headline
Ельдара Лошневського 4-В

# data[].attributes.subject
Ельдара Лошневського 4-В

# data[].attributes.body
Взято з сайу https://www.youtube.com/watch?v=NrMEuAohw3I

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Чернігів

# data[].attributes.attachment_link.title
Сьогодні Всесвітній день захисту тварин

# data[].attributes.headline
Бабівсьої С.4-В класу

# data[].attributes.subject
Бабівсьої С.4-В класу

# data[].attributes.body
( Взято з сайту https://www.youtube.com/watch?v=vfbjD82ZzH8)

# data[].attributes.attachment_link.title
4 жовтня – Всесвітній день тварин

# data[].attributes.attachment_caption
Взято з сайту 

# data[].attributes.headline
Трунов Роман

# data[].attributes.subject
Трунов Роман

# data[].attributes.body
https:life.pravda.com.ua society2017 4 226771#::tet=Поперше пересувні не відповідають нормам,

# data[].attributes.attachment_link.title
не відвідувати звіринці

# data[].attributes.attachment_caption
Шуби із хутра дехто досі вважає ознакою заможності й певного статусу.І не замислюється, звідки це хутро і як ставились до тварин за життя. Взято з сайту. 

# data[].attributes.headline
Шумейка Іллі

# data[].attributes.subject
Шумейка Іллі

# data[].attributes.body
https://life.pravda.com.ua/society/2017/10/4/226771/

# data[].attributes.headline
Новікова С.А. 

# data[].attributes.subject
Новікова С.А. 

# data[].attributes.body
https://sites.google.com/site/ridkisnitvarini16/home/zubr/1-59.jpg?attredirects=0Згідно з оновленим офіційним списком видів, яким загрожує вимирання, європейські зубри більше до нього не належать. Такі дані Міжнародного союзу охорони природи.

Найбільшого наземного ссавця Європи майже знищили полюванням та вирубкою лісів століття тому, але тепер чисельність тварин у диких стадах по всьому континенту зросла до 6000.

Відновлення виду вважається історією "успіху збереження".(взято з сайту https://www.bbc.com/ukrainian/news-55262496)

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия

# data[].attributes.headline
Всесвітній день захисту тварин, відзначають у всьому світі щороку 4 жовтня, заснований на Міжнародному конгресі прихильників руху на захист природи, що проходив у 1931 році у Флоренції (Італія), і покликаний звернути увагу людства на проблеми інших мешканців планети.

# data[].attributes.subject
Всесвітній день захисту тварин, відзначають у всьому світі щороку 4 жовтня, заснований на Міжнародному конгресі прихильників руху на захист природи, що проходив у 1931 році у Флоренції (Італія), і покликаний звернути увагу людства на проблеми інших мешканців планети.

# data[].attributes.body
https://voladm.gov.ua/article/4-zhovtnya-vsesvitniy-den-zahistu-tvarin/
Плеско Євгенія 4-В

# data[].attributes.headline
Тимка Артема

# data[].attributes.subject
Тимка Артема

# data[].attributes.body
Capra має деяку схожість з Ovis але відрізняється тим, що самці пахучі, є борода, ноги не мають запахових залоз, лоб опуклий, а не увігнутий. Самиці мають дві молочні залози. У диких видів роги самців приблизно 500–1650 мм завдовжки, самиць — 150–380 мм завдовжки, є багато структурних відмінностей між і, певною мірою, в межах виду. У будь-якому даному виді або популяції середній розмір самців істотно більший, ніж самиць.(зоображення https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/7/7f/Spanish_ibex.jpg інформація з сайту https://uk.wikipedia.org/wiki/

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
Шумейка Іллі , 4-В

# data[].attributes.subject
Шумейка Іллі , 4-В

# data[].attributes.body
За прогнозами науковців, до 2050 року у Чорному морі буде більше пластику, ніж риби.

Тому День захисту тварин – важлива нагода вчергове нагадати людству про його відповідальність перед природою, підвищити свідомість суспільства щодо необхідності збереження вразливого тваринного світу.
Взято з сайту https://darg.gov.ua/_4_zhovtnja_vsesvitnij_denj_0_0_0_11471_1.html

# data[].attributes.headline
Закірової Орини 4-В

# data[].attributes.subject
Закірової Орини 4-В

# data[].attributes.body
Картинку знайдено на сайті https://vinwood.gov.ua/no_cache/pres-sluzhba/novina/article/olen-blagorodnii-vitonchenii-ta-velichnii-zhitel-lisiv-vinnichchini.html

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Видра річкова

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Кішка лісова

# data[].attributes.headline
Саратова Дмитра

# data[].attributes.subject
Саратова Дмитра

# data[].attributes.body
Бобер — великий гризун, пристосований до напівводного способу життя: великі легені і печінка забезпечують їм такі запаси повітря та артеріальної крові, що під водою бобри можуть залишатися 10-15 хвилин, пропливаючи за цей час до 750 м. На суші бобри досить незграбні. Статевий диморфізм виражений слабо, самки більші. Тіло у бобра приосадкувате, з укороченими 5-палими кінцівками; задні значно сильніші передніх. Між пальцями є плавальні перетинки, сильно розвинені на задніх кінцівках і слабо — на передніх. Кігті на лапах сильні, сплощені. Кіготь II пальця задніх кінцівок роздвоєний — ним бобер розчісує хутро. Хвіст веслоподібний, сильно сплющений зверху вниз; його довжина — до 30 см, ширина — 10-13 см. Волосся на хвості є лише біля його основи. Більша його частина покрита великими роговими щитками, між якими ростуть рідкі, короткі і жорсткі волоски. Нагорі по середній лінії хвоста тягнеться роговий кіль. Очі у бобра невеликі; вуха широкі і короткі, ледве виступають над хутром. Вушні отвори і ніздрі замикаються під водою, очі закриваються мигаючими перетинками.

Зуби[ред. | ред. код]

Череп європейського бобра

Корінні зуби зазвичай не мають коренів; слабо відокремлені корені утворюються лише у окремих старих особин. Має дуже великі різці і може ними підгризати дерева, корою яких харчується і з яких будує собі житло. Різці позаду ізольовані від ротової порожнини особливими виростами губ, що дозволяє бобру гризти під водою. Передній бік різців бобра має помаранчевий колір (золотий) через те, що їхня емаль містить значну кількість сполук заліза. Це захищає зуби як від механічних, так і від хімічних пошкоджень[1].
(взято з https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%91%D0%BE%D0%B1%D0%B5%D1%80https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%91%D0%BE%D0%B1%D0%B5%D1%80https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%91%D0%BE%D0%B1%D0%B5%D1%80https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%91%D0%BE%D0%B1%D0%B5%D1%80)

# data[].attributes.body
убр, или европейский зубр[1] (лат. Bison bonasus), — вид парнокопытных млекопитающих рода бизонов подсемейства бычьих семейства полорогих.

Последний представитель диких быков в Европе[2][3]. В раннем Средневековье зубры встречались в лесах Западной, Центральной и Юго-Восточной Европы. Их среда обитания — лиственные, хвойные и смешанные леса умеренной полосы. Является стадным животным, типичное стадо насчитывает от 12 до 20 животных и состоит из коров и молодняка, половозрелые быки присоединяются к стаду только во время брачного периода.

Ближайшим родственником зубра является американский бизон (Bison bison), с которым он способен скрещиваться без ограничений, давая плодовитое потомство — зубробизонов.

До недавнего времени популяция зубра в Европе состояла из двух подвидов: кавказского зубра (Bison bonasus caucasicus) и равнинного зубра ru de (Bison bonasus bonasus). Кавказские зубры вымерли и в настоящее время существует исключительно в качестве гибридной линии с равнинными зубрами (равнинно-кавказская линия ru de), родословная которых восходит к единственной особи — быку «Кавказу ru de», последнему чистокровному представителю подвида кавказских зубров. В настоящее время каждое чистокровное животное в мире заносится в племенную книгу, ведущуюся в Беловежском национальном парке.

В 20-х годах XX века зубр был под угрозой исчезновения. Последних диких кавказских зубров застрелили на Западном Кавказе в 1926 году[4], а последний представитель равнинной линии в дикой природе был убит в 1921 году в Беловежской пуще[5]. Все сегодняшние зубры происходят всего от двенадцати особей, находившихся в начале XX века в зоопарках и заповедниках[6]. Низкая генетическая изменчивость является одной из главных угроз для долгосрочного сохранения вида[7]. Благодаря усилиям по его сохранению со стороны зоопарков и частных лиц, в 1952 году стало возможным вновь поселить первые свободные стада зубров в Беловежской пуще. В 2013 году в мире насчитывалось 5249 особей, из которых 1623 животных проживало в неволе, а 3626 — в полусвободном и свободном состоянии[8].

В начале 2020 года в мире насчитывается 8461 особей зубров, из них вольных — 6244, полувольных — 479 и вольерных — 1738. Наибольшее количество зубров в мире содержится в Польше (2269 особей), Беларуси (2101 особь), России (1588 особей) и Германии (564 особи). В этих четырех государствах сосредоточено 6522 зубра, или 77 % от всего мирового поголовья[9.

(Взято з https://ru.wikipedia.org)

# data[].attributes.body
Рись — типова кішка, хоча величиною з великого пса, якого частково нагадує своїм зменшеним тілом та довгими ногами. У рисі дуже характерна голова: порівняно невелика, округла і дуже виразна. Від інших котячих рисі відрізняються коротким хвостом, китичками на кінцях вух і довгими вібрисами. Маса тіла рисі від 5 до 30 кг. Забарвлення від середньо-коричневого до золотистого і бежево-білого, іноді з темно-коричневих плямами, особливо на кінцівках. Всі види рисей мають біле хутро на грудях, череві й на внутрішніх сторонах ніг. Забарвлення, довжина шерсті й розмір лап можуть варіюватися в залежності від клімату в їх місці проживання. Каракала (Caracal caracal) іноді називають степовою риссю з причини наявності у цеї тварини китичок на вухах, які характерні роду Lynx

(Взято з https://ru.wikipedia.org/)

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Рись

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Горностай
Горностай живе майже по всій Україні крім приморьських районів Запорізької та донецких облостей.Тривалість життя горностая 1-2 роки, а довгожителі можуть досягти віку в 7 років
Джерело: https://dovidka.biz.ua/rozpovid-pro-gornostaya

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Зубр
Зубр це великий і могутній бик. На початку 2020 року їх було всього 8461. Найбільша кількість у  Польші (2269) та у Белорусі (2101) у Росї (1588) у Нымечині (564) особи.
Взято з сайту : https://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%97%D1%83%D0%B1%D1%80

# data[].attributes.body
Буйволо

# data[].attributes.body
Ведмедь

# data[].attributes.body
4-В Взято з сайту: https://tse2.mm.bing.net/th?id=OIP.K7ELcPCR5AnyNFsNYFRHnQHaJ7&pid=Api

# data[].attributes.body
4-В Взято з сайту : https://tse4.mm.bing.net/th?id=OIP.dnv4NzGmorzye7G3aECqwwHaFX&pid=Api

# data[].attributes.headline
Сапронової Христини

# data[].attributes.subject
Сапронової Христини

# data[].attributes.body
Лелека чорний[2] (Ciconia nigra) — вид птахів з роду Лелека, родини Лелекових. Веде потайний спосіб життя. Один з 5-ти видів роду; один з 2-х видів роду у фауні України. В Україні гніздовий, перелітний птах. Оселяється переважно біля лісових озер чи лісових боліт.

https://www.wikiwand.com/uk/%D0%9B%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D0%B0_%D1%87%D0%BE%D1%80%D0%BD%D0%B8%D0%B9

# data[].attributes.headline
Стародуба Н.

# data[].attributes.subject
Стародуба Н.

# data[].attributes.headline
Стародуба Н.

# data[].attributes.subject
Стародуба Н.

# data[].attributes.body
Лисиця звичайна руда  — це тварина з переважно рудим волосяним покривом, який на животі й горлі стає білуватим, а на лапах чорнуватим. Мордочка в лисиці загострена, хвіст пухнастий, вуха настовбурчені.   Лисиця звичайна зареєстрована в таких різноманітних місцях проживання, як тундра, пустеля, ліс, центри міст, болотисті місцевості, гори, чагарники, трав'янисті місцевості, сільськогосподарські угіддя. Розмножується лисиця, в залежності від регіону, з грудня по лютий. Потомство залишає матір  восени.  Лисиця руда вважається хитрою і часто представлена ​​такою в казках.

https://uk.wikipedia.org/wiki.

# data[].attributes.headline
Трунов Роман

# data[].attributes.subject
Трунов Роман

# data[].attributes.body
Їжак вухатий

Ці милі їжачки мають статус зникаючих, і якщо ви їх зустріли – вважайте себе щасливцем. Експерти припускають, що на території України їх лише кілька десятків особин.

За останні 20 років вухастих їжачків зустрічали тільки раз у дикій природі – в околицях Луганська. Цей вид стрімко зникає через деградацію степових екосистем, у яких водиться.

# data[].attributes.headline
Трунов Роман

# data[].attributes.subject
Трунов Роман

# data[].attributes.body
Дикий осел. Фото: Вікіпедія

Азіатський дикий віслюк, або кулан (Equus hemionus) – вид, що зовні дуже нагадує африканського віслюка, але має немало спільних ознак з конем, через що кулана нерідко називають напіввіслюком. Він не піддавався прирученню, на відміну від віслюка. Голова відносно велика, вуха довші, ніж у коня, але коротше, ніж у осла, а хвіст короткий, як у ослів і зебр. Уздовж спини від холки до хвоста йде вузька чорно-бура смуга. Кулан дуже витривала тварина, пристосувався жити в суворих умовах пустелі. Довгий час кулан був важливою промисловою твариною. У народній медицині вважалося, що печінка і жир куланів виліковують багато захворювань. З території України кулан зник близько XVII століття. Загальна чисельність куланів у світі становить близько 20 тис. осіб. Цей вид занесений до Червоної книги Міжнародного союзу охорони природи.

# data[].attributes.headline
Плеско Євгенія 4-В

# data[].attributes.subject
Плеско Євгенія 4-В

# data[].attributes.body
Клас - Птахи (Aves), Ряд - Совоподібні (Strigiformes), родина - Сипухові (Tytonidae). Один з 9-ти видів роду, єдиний вид роду і родини у фауні України, представлений підвидом T. a. Довжина тіла — 33–38 см, розмах крил— 85–93 см, маса тіла — близько 300 г.Природоохоронний статус виду: Зникаючий.Режим збереження популяцій та заходи з охорони:Внесено у Додаток ІІ Конвенції CITES, переліки Бернської конвенції (Додаток ІІ). ЧКУ (1994). Охороні сприятиме виявлення та збереження місць гніздування, збільшення чисельності можливе завдяки встановленню штучних гніздівель у місцях оселення виду. https://redbook-ua.org/animals/region

# data[].attributes.headline
Михайлової Поліни (день захисту тварин)

# data[].attributes.subject
Михайлової Поліни (день захисту тварин)

# data[].attributes.body
Оленева, або оленячі, або олені, - сімейство парнокопитних ссавців, що містить 51 сучасний вигляд. Оленева поширені в Євразії, Північній і Південній Америці, а також були завезені людиною в Австралію і Нову Зеландію. Величина оленевих варіюється між величиною зайця і коні.( Взято з сайту:. "https://uk.m.wikipedia.org.")

# data[].attributes.headline
Михайлової Поліни 4-В

# data[].attributes.subject
Михайлової Поліни 4-В

# data[].attributes.headline
Оксана Петровська

# data[].attributes.subject
Оксана Петровська

# data[].attributes.body
Кінь дикий

ТаксономияЖивотные Красной книги Кишечнополостные Нематоды Кольчатые черви Членистоногие Моллюски Хордовые Миноги Лучеперые рыбы Земноводные Пресмыкающиеся Птицы Млекопитающие Насекомоядные Рукокрылые Зайцеобразные Грызуны Хищные Ластоногие Китообразные Парнокопытные Непарнокопытные Лошадиные Растения Красной книги Сосудистые растения Грибы Водоросли Мохообразные ЛишайникиПоддержите сайтПоддержите наш сайт - разместите нашу кнопку или ссылку Реклама |  | Главная  Хордовые  Млекопитающие  Непарнокопытные  Лошадиные  Конь дикийКонь дикий Equus caballus Boddaert, 1785  | Таксономическая принадлежность: Класс - Млекопитающие (Mammalia), ряд - Непарнокопытные (Perissodactyla), семья - Лошадиные (Equidae). Один из 7 видов рода, один из 2-х видов рода в фауне Украины. Представленный подвидом E. f. przewalskii Polj., 1881. Другой подвид, европейский тарпан E. f. gmelini Antonius, 1912, исчез в Украине в 1875 г.Природоохранный статус вида: Пропавший в природе. Ареал вида и его распространение в Украине: Зона отчуждения и зона безусловного (обязательного) отселения Чернобыльской АЭС (Киевская обл.) с 1998 г. В прошлом ареал охватывал значительную часть Евразии; в Европе исчез в ХIХ, в Азии - в ХХ в.Причины уменьшения численности: Размножение в природе началось в 1998 г. Максимальной численности популяция достигла в 2003-2004 гг - 65 особей. На январь 2009 насчитывалось около 50 лошадей.Причины изменения численности: Браконьерство, перестройка ландшафтов в результате хозяйственной деятельности, потеря генетического разнообразия из-за ограниченного количества животных-основателей популяции.Особенности биологии и научное значение: Характеризуется высокой экологической пластичностью. В условиях Полесья преимущественно выбирает для проживания открытые степные и луговые участки, поймы рек, опушки. Лошади питаются травянистой растительностью, также листьями деревьев, кустарников и водно-болотной растительностью. Ведут групповой образ жизни со сложной социальной структурой. Есть репродуктивные и однополые группы. Физиологическая половая зрелость наступает в 2 года, полный репертуар полового и социального поведения развивается позже. В помете один жеребенок. Имеет значение для поддержания биоразнообразия травянистых экосистем, создание структурированных ландшафтов, повышение мозаичности открытых мест обитания и лесов.Морфологические признаки: Длина тела - 200-250 см, высота в холке - 124-153 см, вес - 230-350 кг. Песчаного цвета с полосой вдоль спины, конечности темные, грива короткая, стоячая, верхняя половина хвоста покрыта короткими волосами, на конце кисть.Режим сохранения популяций и мероприятия по охране: Вид занесен в Красный список МСОП. Следует усилить охрану мест обитания в зоне отчуждения, включить дополнительно около 70 тыс. га его территории в ПЗФ Украины. В будущем целесообразно интродукуваты группу неродственных животных для улучшения генетической структуры популяции.Размножение и разведение в специально созданных условиях: Размножается в неволе с 1905 г. С 1989 г. создано 6 резерватов в Европе и 5 - в Центральной Азии.Хозяйственное и коммерческое значение: Объект экотуризма.Источник: Groves, 1986; Przewalski's horse ..., 1994; IUCN Red List .., 1996; Загороднюк, 1999; Крахмальная, 1999; Жарких и др., 2002; Жарких, Ясинецкая, 2005, 2008. Авторы: Т.Л. Жарких, Н.И. Ясинецка Фото: Киевский зоологический парк

# data[].attributes.headline
Після десятиліть зусиль із захисту та розведення велика панда більше не належить до списку видів, яким загрожує вимирання.Завдяки зростанню популяції панд у Китаї статус тварини змінили із "перебуває під загрозою" на "вразливий".Про ці зміни повідомили в рамках перегляду "Червоного списку" Міжнародного союзу охорони природи (IUCN).Цього вдалося досягти завдяки зусиллям Китаю, де вважають велику панду національною твариною. Останні дослідження свідчать, що їхня популяція зросла до 1 864 дорослих панд.

# data[].attributes.subject
Після десятиліть зусиль із захисту та розведення велика панда більше не належить до списку видів, яким загрожує вимирання.Завдяки зростанню популяції панд у Китаї статус тварини змінили із "перебуває під загрозою" на "вразливий".Про ці зміни повідомили в рамках перегляду "Червоного списку" Міжнародного союзу охорони природи (IUCN).Цього вдалося досягти завдяки зусиллям Китаю, де вважають велику панду національною твариною. Останні дослідження свідчать, що їхня популяція зросла до 1 864 дорослих панд.

# data[].attributes.body
Лиска Марія

# data[].attributes.headline
Шумейка Іллі, 4-В 

# data[].attributes.subject
Шумейка Іллі, 4-В 

# data[].attributes.body
Зубр - лісовий гігант, колись був широко поширений в Європі. Ще за часів Юлія Цезаря мисливець, який убив одного зубра, здобував славу, а у піснях таких героїв возвеличували. У часи середньовіччя лицарі і барони хоробро билися із зубрами і турами. Сьогодні цей вид зберігся лише в заповідниках Білорусії, Польщі та Росії.
Інформація взята з сайту https://super-facts.jimdofree.com/%D0%B7%D1%83%D0%B1%D1%80/
Ілюстрація взята з сайту https://uk.nationalgreenhighway.org/2443-bison-description-range-food-enemies-breeding-specie.html

# data[].attributes.headline
Максютенко Макар

# data[].attributes.subject
Максютенко Макар

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Ссавці (Mammalia), ряд — Хижі (Carnivora), родина — Ведмедеві (Ursidae). Один з 4-х видів роду, один з видів роду в фауні України.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Територію України населяє раса середньоросійського ведмедя (Ursus arctos arctos Linnaeus, 1758), ареал якої охоплює Європу, Зх. Сибір до Єнісею, Алтай. Ареал в Україні в минулому охоплював лісову і частково степову зони. Наразі вид зберігся лише в регіоні Карпат. Заходи окремих особин трапляються на Поліссі (Київська та Сумська обл.).

Чисельність і причини її зміни: Не перевищує 300 особин. Найбільше ведмедя в Закарпатській та Івано-Франківській обл. (до 200 особин), менше у Львівській (до 50 особин) найнижча чисельність ведмедя в Чернівецькій обл. — близько 20 особин. Причини змiни чисельностi: фрагментація ареалу, інтенсивна експлуатація та омолодження лісів і велике рекреаційне навантаження на них; високий рівень чинника непокою, браконьєрський відстріл тварин.

Особливості біології та наукове значення: Типовий лісовий вид. В гірських районах надає перевагу мозаїчному деревостану, розчленованому заростаючими вирубками та субальпійськими луками. Барлоги влаштовує під виворотнями, в дуплах старих дерев, на схилах в чагарнику, серед кам´яних завалів. Початок та строки зимової сплячки коливаються залежно від погодних умов. Всеїдна тварина, причому рослинні корми можуть складати основну частину раціону. Народження ведмежат відбувається раз на два роки в кінці грудня — на початку січня. У виводку зазвичай двоє ведмежат, що тримаються з матір’ю до 2 років.

Морфологічні ознаки: Стопоходяча тварина з масивним плечовим поясом. Голова крупних розмірів з масивним лобом та широко розставленими округлими вухами. Забарвлення хутра від світло-бурого чи рудуватого до темно-бурого. Маса тіла може сягати більше 400 кг.Режим збереження та заходи з охорониЗанесений до ЧКУ (2003), Червоного списку МСОП, CITES, і як вид, що підлягає особливій охороні, до Бернської конвенції. Ефективні заходи охорони: збереження і заповідання первісного середовища існування виду, екопросвітницька робота з населенням та розробка заходів, спрямованих на нівелювання конфлікту людини з хижаком та зменшення чинника непокою, локальні біотехнічні заходи з метою підвищення кормності угідь, боротьба з браконьєрством.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Добре розмножується в умовах неволі (зоопарки Києва, Харкова, Одеси).

Господарське та комерційне значення: Мисливський вид.

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Кінь Дикий

В кінці останнього льодовикового періоду, 10000 років тому в Європі, а також в Північній і Центральній Азії паслися мільйони коней. Всі вони належали до одного виду — кінь дикий.[3]

Зміна клімату і витіснення степів лісами сильно скоротила чисельність коней — їм не вистачало пасовищ. Диких коней почали винищувати первісні мисливці. В Європі дикий кінь став рідкістю близько 4000 років тому. На початку XX століття в дикій природі зустрічалися два його підвиди — тарпан в Україні і кінь Пржевальського в Монголії.[4][5]

Порівнявши геном давнього коня, рештки якого були знайдені в Юконі, з геномами зебри, осла, коня Пржевальського, дикого коня віком в 43 тисячі років і кількох сучасних порід коней, вчені прийшли до висновку про те, що всі вони мали спільного предка, що жив близько чотирьох мільйонів років тому. В даний час кінь Пржевальського є єдиним існуючим нащадком древніх коней, і його геном не несе слідів змішування з дослідженими домашніми породами; поділ цих двох ліній коней відбулося 40-70 тисяч років тому.[6]

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Тур[1], или первобытный бык[2], или первобытный дикий бык[3], или европейский дикий бык[4] ( лат. Bos primigenius [5], лат. Bos taurus primigenius [6]) - парнокопытное млекопитающее из рода настоящих быков семейства полорогих. Один из прародителей современного крупного рогатого скота. Самым близким родственником является ватусси. Жил со второй половины антропогена в лесостепях и степях Восточного полушария. Ныне считается вымершим в результате хозяйственной деятельности человека и интенсивной охоты. Последняя особь не была убита на охоте, а погибла в 1627 году в лесах недалеко от Якторова [pl] (в Польше, в 50 км от Варшавы) - считается, что из-за болезни, которая затронула маленькую, генетически слабую и изолированную популяцию последних животных этого вида.

Слово "тур" в значении "дикий бык" происходит от др.-рус. туръ . Слово на индоевропейском уровне родственно др.-греч. ταῦρος , лит. taũras "буйвол, тур", taurė̃ "чарка, банка", прусск. tauris "зубр", лат. taurus "бык", ирл. tarb - то же, далее - авест. staōra- м. "крупный рогатый скот", готск. stiur "бык, телёнок"[7][8].

Праиндоевропейское слово *tawros, к которому восходят эти слова, сравнивается с прасемитским *tawr, что значит "бык" (ср. ивр. ‏שׁוֹר‏‎, [шор], бык)[9], араб. ثور‎, [θawr], бык[10]), от которого оно, может быть, и произошло, будучи заимствованным из прасемитского. Другая гипотеза заключается в том, что оба слова были заимствованы или произошли из некоего третьего языка[11][12].

Это был мощный зверь с мускулистым, стройным телом высотой в холке около 170-180 см и массой до 800 кг. Высоко посаженная голова была увенчана длинными острыми рогами. Окраска взрослых самцов была чёрной, с узким белым "ремнём" вдоль спины, а самок и молодых животных - рыжевато-бурой.

Хотя последние туры доживали свои дни в лесах, ранее эти быки держались в основном в лесостепи, а нередко заходили и в степи. В леса же они, вероятно, откочёвывали только зимой. Питались травой, побегами и листьями деревьев и кустарников. Гон приходился у них на осень, а телята появлялись весной. Жили небольшими группами или в одиночку, а на зиму объединялись в более крупные стада. Естественных врагов у туров было мало: эти сильные и агрессивные животные легко справлялись с любым хищником.

Первые представители быка тура ведут свое происхождение с центральной Азии приблизительно 2 млн лет назад. Отсюда они постепенно распространились в направлении всех частей света, достигнув территорий Индии, России, Китая, Ближнего Востока, Африки и Европы. Их одомашнивание произошло в том же регионе - на Ближнем Востоке[13].

В историческое время тур встречался почти по всей Европе, а также в Северной Африке, Малой Азии, Индии и на Кавказе. В Африке этот зверь был истреблён ещё в третьем тысячелетии до н. э., в Месопотамии - примерно к 600 году до н. э. В Центральной Европе туры сохранились гораздо дольше. Их исчезновение здесь совпало с интенсивными вырубками лесов в IX-XI веках. Эстонский эпос Калевипоэг упоминает о диких быках ( Metsahärg: III:62). В XII веке туры ещё встречались в бассейне Днепра. В то время их активно истребляли. Записи о непростой и опасной охоте на диких быков оставил Владимир Мономах.

К 1400 году туры обитали только в относительно малонаселённых и труднодоступных лесах на территории современной Польши, Белоруссии и Литвы. Здесь они были взяты под охрану закона и жили как парковые животные в королевских угодьях. В 1599 году в королевском лесу в 50 км от Варшавы ещё обитало маленькое стадо туров - 24 особи. К 1602 году в этом стаде осталось всего 4 зверя, считается что в 1627 году погиб последний тур на Земле, но в Болгарии тур жил вплоть до XVII-XVIII веках, это датировка его останков найдени в центре Софии[14].

Индийский тур был, вероятно, мельче евразийского, но имел пропорционально большие рога. Индийские туры разошлись с евразийскими около 100 000-200 000 лет назад. Считается предком домашних коров зебу, которые распространены в основном в южной Азии и разводятся во многих других частях света, таких как Африка и Южная Америка.

Североафриканские туры когда-то жили в лесистой местности Северной Африки. Вид произошёл вследствие миграции со Среднего Востока. Североафриканский тур был морфологически очень похож на евразийский вид, поэтому этот таксон может существовать только в биогеографическом смысле. Тем не менее, данные свидетельствуют о том, что он генетически отличается от евразийского вида. Сохранившиеся изображения позволяют предположить, что североафриканские туры имели легкую седельную разметку на спине. Этот подвид, возможно, вымер ещё до эпохи средневековья.

Восточная Европа Править

Тур принадлежит к числу животных, излюбленных славянским фольклором. Несмотря на то, что животное это давно вымерло, имя его встречается до сих пор в пословицах, песнях, былинах и обрядах на Украине, в России, Белоруссии, Польше, Словакии. Пословицы о турах записаны на Подолье, Киевщине и Галичине, то есть в местах былого распространения тура. Тур в песнях и обрядах далеко выходит за пределы своего прежнего распространения. В украинских песнях тур сохранился в свадебных и колядках, обыкновенно в связи с охотой на него. В русской народной поэзии тур встречается в былинах о Добрыне и Марине, о Василии Игнатьевиче и Соловье Будимировиче. В обрядах тур главным образом является в ряженье "туром" на святках. Александр Веселовский возводит этот обычай к римскому ряженью телёнком, но обрядовое ряженье быком есть и в других культах, например в буддизме. В связи с ролью тура в обряде находится название троицких праздников у словаков ( словацк. turíce [15]) и украинцев Галиции "турицами". О языческой игре "туры" упоминает львовский Номоканон XVII века. Игра в туров сохранилась в русинском Подляшье до конца XIX века и была описана Валентином Мошковым. Игра эта примыкает к играм, имеющим брачный характер. Тур в ней является человекоподобным. Профессор Николай Сумцов считал тура русской обрядности заменяющим быка обрядностей других народов[16].

Тур запечатлён в петроглифах древних людей, изображён на национальном гербе Республики Молдова, на гербе города Каунас[17], Литва, а также на гербе города Турка во Львовской области Украины.

Возродить вымерших туров, обширно представленных в тевтонской мифологии, мечтал Адольф Гитлер. Нацистская программа воссоздания тура состояла в скрещивании скота, привезенного из Шотландии, Корсики и французского Камарга. Выведением породы занимались братья Хайнц Хек ( нем. Heinz Heck ) и Лутц Хек.

В 1996 году германская организация ABU (Arbeitsgemeinschaft Biologischer Umweltschutz) начала скрещивать быка Хека с примитивным южно-европейским крупным рогатым скотом, таким как Sayaguesa и Кьянти, и, в меньшей степени, испанскими боевыми быками, с целью приближения к туру по фенотипическим признакам. То же делают в Венгрии в национальном парке Хортобадь, где дополнительно использовались венгерские серые и ватусси. В Дуйсбургском зоопарке корова ватусси, являвшаяся наполовину зебу, была скрещена с быком Хека. В национальном парке Лилль Вилдмос в Дании использовались Кьянти и Sayaguesa, эти же породы использовались и в Латвии. Получившаяся в результате этого гибридная порода получила название Taurus.

Голландская экологическая организация Фонд Таурус в проекте TaurOs Project [en] пытается путём обратного скрещивания примитивных пород европейского скота получить животное, которое по своему внешнему виду, размеру и поведению будет соответствовать вымершему туру. В рамках проекта, реализуемого совместно с организацией по защите природы Европейская дикая природа, данные животные будут использованы для сохранения ценных естественных лугов в странах Центральной Европы[18].

В Польше учёные из Польской ассоциации по воспроизведению тура ( польск. Polska Fundacja Odtworzenia Tura) для клонирования данного вымершего животного намерены воспользоваться ДНК, сохранившейся в костях из археологических находок. Проект поддерживается польским Министерством охраны окружающей среды[19].

1. ↑ Доместика́ция / Иорданский Н. Н. // Динамика атмосферы - Железнодорожный узел. - М. : Большая российская энциклопедия, 2007. - С. 235-236. - (Большая российская энциклопедия : [в 35 т.] / гл. ред. Ю. С. Осипов ; 2004-2017, т. 9). - ISBN 978-5-85270-339-2.

2. ↑ Богоедова Т. Н. Славянские гидронимические континуанты праславянского *Tur- // Одеський лінгвістичний вісник. 2013. Вип. 1.

3. ↑ Чикалев А. И., Юлдашбаев А. И. Разведение с основами частной зоотехнии: учебник для вузов по направлению подготовки 111801 "Ветеринария" (специалист). - М.: ГЭОТАР-Медиа, 2012. - С. 12. - ISBN 978-5-9704-2299-1.

4. ↑ Bos primigenius (англ.) на сайте Национального центра биотехнологической информации (NCBI).

5. ↑ Bos taurus primigenius (англ.) по данным Объединённой таксономической информационной службы (ITIS).

6. ↑ Тур // Этимологический словарь русского языка = Russisches etymologisches Wörterbuch : в 4 т. / авт.-сост. М. Фасмер ; пер. с нем. и доп. чл.‑кор. АН СССР О. Н. Трубачёва, под ред. и с предисл. проф. Б. А. Ларина [т. I]. - Изд. 2-е, стер. - М. : Прогресс, 1987. - Т. IV : Т - Ящур. - С. 122.

7. ↑ Арабско-русский словарь. Баранов Х.К. Москва. 2001

8. ↑ Иллич-Свитыч В. М. Древнейшие индоевропейско-семитские языковые контакты // Проблемы индоевропейского языкознания. - 1964. - С. 3-12.

9. ↑ Marta Pereira Verdugo, Victoria E. Mullin, Amelie Scheu, Valeria Mattiangeli, Kevin G. Daly. Ancient cattle genomics, origins, and rapid turnover in the Fertile Crescent (англ.) // Science. - 2019-07-12. - Vol. 365, iss. 6449. - P. 173-176. - ISSN 1095-9203 0036-8075, 1095-9203. - doi:10.1126/science.aav1002.

10. ↑ The Aurochs is about to return to the mountains of Central Europe - European Wildlife. Дата обращения: 16 июля 2013. Архивировано 19 июля 2013 года. (англ.)

11. ↑ Polish geneticists want to recreate the extinct auroch (недоступная ссылка). Дата обращения: 12 ноября 2017. Архивировано 12 ноября 2017 года. (англ.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Тур (бык) - Википедия

# data[].attributes.attachment_link.description
Тур [1] , или первобытный бык [2] , или первобытный дикий бык [3] , или европейский дикий бык [4] ( лат. Bos primigenius [5] , лат. Bos taurus primigenius [6] ) - парнокопытное млекопитающее из рода настоящих быков семейства полорогих. Один из прародителей современного крупного рогатого скота. Самым близким родственником является ватусси.

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Довгокрил звичайний

# data[].attributes.headline
Владикін Ростислав

# data[].attributes.subject
Владикін Ростислав

# data[].attributes.body
Вихухоль

# data[].attributes.headline
Данилець Анна

# data[].attributes.subject
Данилець Анна

# data[].attributes.body
Зубр
https://super-facts.jimdofree.com/%D0%B7%D1%83%D0%B1%D1%80/

Інформація про зубра
Зубр - лісовий гігант, колись був широко поширений в Європі. Ще за часів Юлія Цезаря мисливець, який убив одного зубра, здобував славу, а у піснях таких героїв возвеличували. У часи середньовіччя лицарі і барони хоробро билися із зубрами і турами. Сьогодні цей вид зберігся лише в заповідниках Білорусії, Польщі та Росії.

У зубра добре розвинений нюх, а слух і зір трохи гірше.

Зубри здаються важкими і незграбними, спокійними і байдужими. Насправді, ці бики можуть жваво погнатися за порушником спокою, якщо знадобиться, можуть і буцнути. При цьому вони сердито пирхають, мотають головою, а очі наливаються кров'ю. Ні густі зарості, ні 2 метрова огорожа заввишки - не перешкода зубру.

Живуть зубри у змішаних лісах, де є галявини і узлісся. Харчуються рослинною їжею.

На випас виходять вранці і ввечері, вдень зубри воліють відпочивати. Самці ведуть одиночний спосіб життя. Кілька самок (2 або 3) об'єднуються в стадо разом зі своїми телятами. Досвідчена самка очолює стадо, все підпорядковуються їй. Молоді самці живуть невеликими групами окремо, готуючись до дорослого самостійного і одиночного життя. Восени линяють, готуючись до холодної зими, їх хутро стає густим і довгим.

Багато сімейних груп взимку об'єднуються в стада від 20 і більше голів. Так легше захищати маленьких телят від хижаків. Під снігом, зубр легко розкопує корм своїми рогами, або копитом. Але все ж таки більше харчується корою в цей суворий час. У дорослого зубра немає ворогів, крім людини.

Шлюбний сезон зубрів починається в кінці липня і триває до вересня. У стадо до самок приходять самці, проганяють молодих телят, і починають залицяння. Бійки між биками не рідкість, б'ються жорстоко. Переможений зубр іде ні з чим, а от герою доведеться продовжити залицяння за самкою. Вагітність у неї триває 9 місяців. До моменту отелення, зубриха йде в затишне місце, де і народжується одне теляко, вагою до 25 кг.

# data[].attributes.headline
Шумейка Іллі, 4-В

# data[].attributes.subject
Шумейка Іллі, 4-В

# data[].attributes.body
Сліпачок Звичайний.Загальна чисельність в Україні не більша 2–3 тис. особин. Протягом останніх десятиріч відбувається суттєве скорочення ареалу і чисельності виду. Причини змiни чисельностi: руйнація степових ценозів і надмірний випас худоби, засадження степів плантаціями сосни, фрагментація популяцій.
Інформацію взято з сайту https://redbook-ua.org/item/ellobius-talpinus-pallas/

# data[].attributes.headline
Лошневський Ельдар

# data[].attributes.subject
Лошневський Ельдар

# data[].attributes.body
Факти

Тривалість життя — 23-25 років

Максимальні розміри в 5-6 років

(https://uk.m.wikipedia.org/wiki/%D0%97%D1%83%D0%B1%D1%80

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Бізо́н європе́йський, або зубр ( Bison bonasus) - європейський вид роду бізонів ( Bison) родини бикових ( Bovidae).

Українське "зубр" та давньоруське ЗУБРЪ походять від праслов'янського *zǫbrъ (того ж походження, за найпоширенішою версією, й слово "ізюбр"). Аналогічно звучать назви тварини у білоруській ( зубр, зубар), сербській ( зубар/zubar), словенській ( zober), словацькій ( zubor), чеській та верхньолужицькій мовах ( zubr). Польське żubr, ймовірне, запозичення зі східнослов'янських мов: у разі питомо польського походження було б *żąbr. Праслов'янське *zǫbrъ порівнюється з литовським stum̃bras, латиськими stumrs, sumbrs, sũbrs, прусським wissambris, але походження його досі неясне. За одною з версій, споріднене прусське слово wissambris вважається архаїчнішим і зіставляється з давньоверхньонімецьким wisunt та давньоісландським visundr ("зубр"), а початкове "st-" литовського та латиських слів пояснюється впливом лит. stémbiа ("він упирається") або stùmti ("пхати", "штовхати", як і латис. stumt). У цьому разі припускається балтійське походження слов'янського слова. Друга версія порівнює *zǫbrъ з давньоіндійським jambālas ( "болото", "твань"), тлумачачи назву як "болотна тварина". Згідно з третьою версією, *zǫbrъ утворене від праслов'янського *zǫbъ ("зуб", первісно - "гострий предмет"), що пов'язане з гострими рогами зубра[2][3].

Близький до бізона американського, з яким входить до одного роду. Обидва види можуть без обмежень схрещуватися, з цієї причини їх іноді розглядають як один вид.

Передня частина тіла в зубра краще розвинута - вона значно масивніша, вища та ширша від задньої, загривок та перед спини видається горбом. Живіт підібраний і не провисає. Голова тварини масивна, вкорочена, з широким опуклим лобом, нахилена донизу. Роги в зубра невеликі та чорні, округлі, опуклі направлені вигином назовні (в сторони), а кінчиками догори. Вуха короткі й широкі густо зарослі шерстю. Очі маленькі й широко розставлені. Шия могутня, товста, без характерного для багатьох биків відвислого підгрудку. Ноги в зубра сильні, товсті, причому передні значно коротші задніх. Копита великі, опуклі, є також маленькі бокові копитця, які не досягають землі ( рудименти). Хвіст у зубрів досить короткий з густою волосяною китицею на кінчику.

Крім рогів та копит, зубр вкритий густою шерстю і лише середина верхньої губи та передній край ніздрів голі. Спереду тулуба та на грудях шерсть довга і схожа на гриву, а на горлі та підборідді на бороду. Голова та лоб вкриті кучерявою шерстю. Ззаду шерсть коротка, що особливо впадає у вічі порівняно з довгою шерстю спереду, тож часом складається помилкове враження ніби задня частина в зубра гола, але це не так - уся шкіра в зубра вкрита шерстю.

Корови менші за биків на зріст, мають тонші та гладкіші роги. Шерсть на голові та шиї, а також борода менші ніж у самців. Зубренята відрізняються від домашніх телят великими головами, високим горбатим загривком та бородою, яка звішується з нижньої частини мордочки. Шерсть в молодих зубрів коротша, ніж у дорослих.

Літнє забарвлення зубра каштаново-буре. Голова помітно темніша за тулуб. Борода чорна, грива світло-каштанова. Зимове забарвлення темніше, окрім того, зимова шерсть довша, густіша та кучерявіша від літньої. Хвіст взимку також волохатіший.

Весняне линяння відбувається у середині травня - червні, причому до червня стара шерсть вилазить настільки, що зубри здалеку здаються голими. У вересні шерсть коротка, але підшерсток такий густий, що крізь нього не видно шкіру. До зими шерсть видовжується, особливо в передній частині тіла й на головах у самців. Шерсть на холці зубрів стирчить догори, тому тварини здаються набагато вищими.

Наявність зубрів у певній місцевості можна побачити за їхніми слідами та послідом, а також за об'їденою папороттю - у східноєвропейських лісах і на Кавказі нині немає інших тварин, які б їли папороть. Послід зубрів дуже схожий на коров'ячий.

Справжні, або європейські, зубри з'являються в європейському викопному літописі лише в останні 11,7 тисяч років, в голоцені, коли степові зубри разом з рештою плейстоценової фауни зникають[4]. Зубр був поширений у давнину в лісах Європи, в Україні зник в XVI-XVII ст. За "Червоною книгою України" (2009)[3], "Історичний ареал виду від Піренеїв до Зах. Сибіру, Англія і пд. Скандинавія".

Зубр завдяки розмірам був дуже зручним та вигідним об'єктом полювання, тож наприкінці XIX - на початку ХХ століття вціліло лише дві природні популяції - у Біловезькій пущі та на Північному Кавказі у верхів'ях річок Лаби та Білої. В Біловезькій пущі наприкінці XIX століття жило до 1700 голів - тварин охороняли і регулярно влаштовували царські полювання. Саме з мисливською метою зубрів привезли також до Криму та до Гатчини. Активне полювання зменшило біловезьку популяцію до 737 особин в 1914 році. Перша світова війна та пов'язане з нею браконьєрство призвели до катастрофічного скорочення поголів'я. В 1917 році у Пущі залишилося 168 зубрів, а в 1918 лише 76. Частину тварин було вивезено до Німеччини. В лютому 1919 року був вбитий останній вільний біловезький зубр. Приблизно в той же час загинули невеликі популяції в Криму та Гатчині. Внаслідок громадянської війни припинилася охорона зубрів і на Кавказі. Бракон'єри винищили основну популяцію до 1924 року, в 1926 році бачили останніх особин. Кавказький підвид зубра було знищено.

Така велика та гарна тварина як зубр привертала до себе увагу, тож з'явилася ідея відродити цих тварин. У 1923 році виникло Міжнародне товариство з охорони зубра. Було здійснено облік усіх зубрів, що залишалися у зоопарках світу - було знайдено 53 особини. До 1938 року чисельність зубрів збільшилася до 97 - 43 биків та 54 корів, причому лише один зубр був народжений на волі 1913 року у Біловезькій Пущі. Зубр став одним з перших видів, який зберігся у зоопарках після винищення в природі. Великого удару зубрам завдала Друга світова війна, коли загинуло біля половини всього стада і лише по її закінченні кількість зубрів почала поступово зростати. Спершу зубрів випустили на волю у Біловезькій Пущі, як в польській, так і в білоруській (тоді ще радянській) її частині. Пізніше в міру збільшення поголів'я зубрів випустили і в інших місцевостях. Загалом можна сказати, що біловезький підвид зубра було врятовано.

По-іншому склалася доля кавказького підвиду. Чистокровних кавказьких зубрів після винищення природної популяції не збереглося. Щоправда, в деяких зоопарках були тварини з домішкою крові кавказького зубра - гібриди з біловезькими зубрами чи американськими бізонами. В 1940 році розпочалася робота з відновлення кавказького зубра методом племінної роботи та селекції завдяки поглинальному схрещуванню. Тварини загинули під час Другої світової війни, тож первісний підвид кавказького зубра було втрачено. Однак у другій половині XX століття було вирішено відновити кавказьку популяцію - було створене стадо з зубрів та зубробізонів, яких випустили в деякі заповідники на Північному Кавказі. З часом, буквально за кілька поколінь, ці тварини, в яких практично не було крові кавказьких зубрів, почали дуже сильно нагадувати підвид, який тут колись жив. Вони помітно змінилися морфологічно, ще більше змінилася їхня поведінка. Тому хоч за походження популяція сучасних кавказьких зубрів не є спадкоємицею історичної, але морфологічно та поведінково схожа на неї.

В Україні на початок 1990-х рр. утримувалися 10 популяцій у Волинській, Київській, Чернігівській, Сумській, Львівській, Івано-Франківській, Чернівецькій та Вінницькій областях. Хоча вид має статус "Зниклий у природі", за тим же виданням виходить, що "Зараз зубр зберігся скрізь, крім Чернігівської області".

Популяція була відтворена на основі тварин, які збереглися на першу половину XX ст. у зоологічних парках і приватних угіддях. В Україні вид розселяють, починаючи з 1965 року. У 1988 році в Україні на волі налічувалося близько 440 особин: у Волинській, Київській, Чернігівській, Сумській, Львівській, Івано-Франківській, Чернівецькій та Вінницькій областях.

Перебуває в лісах з вирубками, луками та болотами. Тримається невеликими стадами - до 50 особин.

Оскільки біловезький та кавказький зубри помітно відрізняються морфологічно, то їх виділяють у два підвиди.

Біловезький підвид ( лат. Bison bonasus bonasus (L.)) більший, висота дорослих самців в плечах досягає 185-200 сантиметрів. Має видовжені копита довжина яких на передніх ногах дорослого бика 9-10,5 сантиметрів, на задніх 10-11,5 сантиметрів. Довжина бокових копитець на передніх ногах 4-5,5 сантиметрів, на задніх 4-5,5 сантиметрів. Волосяний покрив прямий, або часом слабозакручений на боках та в області тазу. Довжина бороди дорослого самця 37-40 сантиметрів, а волосся на нижній стороні шиї 18-25 сантиметрів. Забарвлення біловезького зубра відносно світле - сірувато-буре з охристим відтінком.

Кавказький зубр ( лат. Bison bonasus caucasicus) був легший, стрункіший та тонконогіший. Розміри менші - зріст дорослого бика в плечах близько 160 сантиметрів. Копита короткі, високі та заокруглені. Довжина передніх 7-8,5 сантиметрів, задніх 7,5-9 сантиметрів. Довжина бокових копитець, як передніх, так і задніх, 2,5-3,5 сантиметри. Шерсть дуже кучерява, на тілі закрутанці маленькі, на голові та шиї великі. Борода в кавказького зубра значно коротша, ніж в біловезького і не перевищує 25 сантиметрів, волосся на нижній стороні шиї до 15 сантиметрів. Забарвлення темніше ніж у біловежця, коричнево-буре з шоколадним відтінком. Дотепер чистокровні особини кавказького зубра не збереглися, лише в неволі є особини з домішкою крові цього підвиду. Теперішні кавказькі зубри є наново створеною популяцією з зубрів та зубробізонів. Однак дуже цікавим є той факт, що за кілька поколінь ця популяція зазнала суттєвих морфологічних змін і зараз за своїм виглядом та поведінкою дуже нагадує зниклих ще в 1926 році справжніх кавказьких зубрів.

Біловезькі зубри жили переважно у листяних лісах, кавказькі - в ялицевих з домішками буку, в'язу, грабу та інших листяних порід. Паслися вони переважно на галявинах та схилах балок, але при цьому віддаючи перевагу найрівнішим ділянкам. Влітку кавказькі зубри піднімалися до верхньої межі лісів де було чимало корму, а самі тварини не страждали від спеки та докучливих комах.

Охота в зубрів відбувається наприкінці літа й на початку осені - в серпні- вересні. В сезон розмноження бики риють копитами землю, труться об дерева, б'ються між собою, але при цьому на відміну від домашньої худоби не ревуть. Як і в людей вагітність триває 9 місяців, тож пологи припадають на кінець квітня - травень. В корови народжується одне зубренятко яке вона рік вигодовує молоком, але дитинча не покидає матір протягом двох років, хоч на другий вже харчується самостійно. Статевої зрілості зубри досягають у шестирічному віці, іноді раніше. Охота в самиць трапляється раз на 3 роки.

Більшу частину дня зубри сплять чи дрімають, хоч зрідка можуть пастися і вдень, але зазвичай на пашу чи до водопою вони йдуть звечора за три-чотири години до заходу сонця.

Історично зубри стадні тварини - навіть старі самці зазвичай трималися маленькими групками, а звичайними були стада в 6-8 та більше голів. В Біловезькій пущі траплялися стада до 50-60 голів, на Кавказі таких великих не було. Зараз зазвичай популяції в заповідниках невеликі, що відбивається на розмірі колективів, які утворюють тварини. В нормі стадо зубрів складається з корів, їхніх телят та молодих бичків 2-3 років. Дорослі самці тримаються окремо.

На відміну від домашніх корів зубри мовчазні тварини, мукають вони лише зрідка і дуже тихо - їх не чути вже за кілька десятків кроків.

До інших тварин зубри ставляться вороже - особливо до інших великих травоїдних. В Біловезькій пущі біля годівниць зубрів знаходили трупи вбитих ними коней, лосів та оленів. Людей зубри зазвичай уникають, якщо людина підходить дуже близько, то можуть погрожувати - метеляти головою, наставляти роги, злостиво сопіти. Нападають на людей украй рідко.

Цікавою особливістю зубрів є те, що ці масивні тварини чудово стрибають.

Зубри були доведені до стану видів під загрозою зникнення через надмірний і неконтрольований промисел. У більшості країн зникнення зубра відбулося протягом 17-19 століть, і остаточно вид був донищений у багатьох місцях під час першої світової війни. Ця ситуація вимагала заходів з охорони виду, включно із забороною полювання, заходи з відновлення втрачених популяцій, створення заповідних ділянок в місцях поселення цих биків.

Завдяки заходам, що запроваджуються, кількість зубрів у світі та в Україні поступово відновлюється. Зокрема, з 1965 р. їхня чисельність збільшилась на 350 голів.

Вид має кілька незалежних охоронних категорій. Він занесений до:

Червоної книги України (постійно, починаючи з 1980 року),

Червоної книги МСОП (постійно),

Європейського Червоного списку (1991).

Ці статуси охорони не допомагають зубрам виживати. Зокрема, в Україні зубр став популярним об'єктом полювання серед політиків та депутатів усіх рівнів, а також просто багатіїв. Через це чисельність виду знову стрімко скорочується. За останні 20 років зубр зник у багатьох місцях, де раніше його було відновлено.

Полювання на зубрів у багатьох країнах заборонено або обмежено. Це пов'язано з малими темпами розмноження тварин та дуже великим попитом на них як об'єктів полювання. Там, де приріст популяцій зубра є високим (насамперед, у Білорусі), дозволені полювання. Такі полювання часто є комерційними, з метою залучення нових додаткових коштів на охоронні заходи.

Слід продовжувати розселення, створюючи невеликі, по 25-50 голів, стада в мисливських господарствах.

Комерційний відстріл зубрів в 1990-х - початку 2000-х років в Україні Редагувати

Різкому скороченню поголів'я зубрів в Україні в перші роки незалежності сприяло не тільки браконьєрство, а й відкриття державними чиновниками легального комерційного полювання на зубрів. У 1991 р. Мінприродою України було затверджено "Положення про порядок обліку, паспортизації та видачі дозволів на переселення, добування (вилов, відстріл) з метою селекції зубрів", яке дозволяло проводити комерційний відстріл зубрів під виглядом селекційного відстрілу[5]. Подібне полювання дозволялося не тільки громадянам України, але й іноземним мисливцям[6]. На отримані в результаті комерційного полювання на зубрів доходи (планувалося відстрілювати тільки старих самців) передбачалося відкрити Фонд охорони зубрів[5]. Проте Фонд так і не був створений, а комерційне полювання на зубрів перетворилося на справжнісіньке їх винищення; дозволи на селекційний відстріл зубрів видавалися Мінприродою України десятками при схваленні Національної комісії з Червоної книги України[6][5][7][8]. У деяких областях України їх легально відстрілювали по 20 голів на рік[7]. У результаті, якщо в 1992 р. зубрів в Україні налічувалося 664 (за іншими даними - 685), то в 1995 р. - вже 659 голів, у 2002 р. - 325 голів, у 2005 р. - 303 зубри, в 2007 р . - 255 зубрів[6].

Громадська кампанія на захист зубрів в Україні Редагувати

На захист українських зубрів низкою громадських екологічних організацій України (Київським еколого-культурним центром, Екоправо-Київ, Дружиною охорони природи "Зелене майбутнє", Партією зелених України, волинською організацією "Зубр") було розпочато кампанію, головною метою якої було визнання незаконним і скасування "Положення про порядок обліку, паспортизації та видачі дозволів на переселення, добування (вилов, відстріл) з метою селекції зубрів"[6][7][9]. Для цього організовувалися пресконференції для ЗМІ, подано позови до суду і скарги в Генеральну прокуратуру України. Генеральна прокуратура України провела прокурорську перевірку, визнала дане Положення незаконним і домоглася від Мінприроди України його скасування[6][10]. Київський еколого-культурний центр і Екоправо-Київ подали позов до суду на Державний комітет лісового господарства України і виграли суд. Окружний адміністративний суд Києва визнав комерційні ціни на відстріл зубрів незаконними і в результаті Державний комітет лісового господарства України був змушений їх скасувати[6]. Комерційне полювання на зубрів в Україні було припинено. Крім цього екологи провели власний облік чисельності вільноживучих українських зубрів і довели, що їх реальна чисельність майже вдвічі менше офіційної, яку вказують лісники[6][7]. З метою пропаганди охорони зубра в 2009 р. був проведений Рік зубра[10].

В Україні та суміжних країнах зубри не виживають поза заповідниками і взагалі поза турботою природоохоронних організацій, і їх швидко знищують браконьєри. Через великі ризики браконьєрства, великі розцінки на незаконні полювання та великі штрафи у випадку виявлення недостач господарства не зацікавлені в участі у програмах зі збереження зубра.

Випадки браконьєрства на зубра в Україні майже ніколи не розслідуються, хоча цього вимагають і природоохоронні організації, і зоологи[11]. Упродовж багатьох останніх років зубрів винищували під виглядом "селекційного відстрілу"[12], який практикується в Україні з 2001 року[13] і який не застосовують для жодного іншого виду ссавців. Це була особлива витончена форма браконьєрства, коли під таким приводом організовувалися полювання для сановитих і багатих осіб. Тепер така практика припинена.

Щорічно від рук браконьєрів в Україні гине до 30 зубрів. А народжуються й доживають до продуктивного віку близько 20 особин. При сучасному рівні браконьєрства зубри повністю зникнуть до 2025 року. У відкритому листі до браконьєрів природоохоронці у 2008 році писали: "Шановні браконьєри, всі наші листи на захист зубрів до Мінприроди, Держкомлісгоспу, Прем'єр-міністрові й Президентові України залишилися без уваги. Цих державних діячів не цікавить захист унікальної тварини. Тому в нас залишається лише остання розпачлива надія просити вас, шановні браконьєри, хоча б тимчасово припинити винищувати зубрів, дати їм можливість розмножитися"[14]. У "Червону книгу України" (2009) зубра включено як винищений браконьєрами вид з категорією "Зниклий у природі"[15]. Причиною зникнення виду вказано: "браконьєрство і недбале ведення мисливського господарства.".

Довжина тулуба - 3 м

Висота у холці - 2 м

Висота у крупі - 1,6 м

Маса - 1 тонна

Тривалість життя - 23-25 років

Гін - від середини липня до вересня
в наш час[коли?] чітка сезонність гону порушена

Термін вагітності - 9 місяців (262-267 діб)

Статеве дозрівання - 1,5-2 роки

Максимальні розміри в 5-6 років

Бик приблизно на 1/3 більше корови

Перше отелення - в 4 роки

В сприятливих умовах розмножуються щорічно

Жирність молока - до 12%

Годують телят до 5 місяців, інколи до року.

Період репродукції:

корови - з 3 до 18 років

бика - з 5 до 15 років

Маса телят при народженні - 19-25 кг

Через 1,5 години після народження теля вже йде за матір'ю

Теля їсть траву з 19-22 днів від народження

1. Olech, W. (2008). ↑ Bison bonasus. 2008 Червоний список Міжнародного союзу охорони природи. МСОП 2008. Переглянуто 14 January 2009.

2. ↑ Етимологічний словник української мови у 7 томах. К.: Наукова думка, 1982 - 2009.

3. ↑ Этимологический словарь русского языка. - М.: Прогресс М. Р. Фасмер 1964-1973.

4. Наймарк, Елена. ↑ Європейські зубри з'явилися ще в плейстоцені (російська).

5. ↑ Положення про порядок обліку, паспортізації та видачі дозволів на переселення, добування (відлов, відстріл) з метою селекції зубрів, затверждено Мінприроди України від 19.12.1991 р.

6. ↑ Борейко В. Е., Сесин В. А. Истребление зубров в Украине, Беларуси, Польше и России. - К.: КЭКЦ, 2007. - 80 с.

7. ↑ Компанія Київського еколого-культурного центру "Врятуєм українських зубрів" [1]

8. ↑ Протокол № 4 Засідання Національної комісії з питань Червноної книги України від 22.02. 2007 р.

9. ↑ Листопад О. Прощальный крик зубренка // Зеркало недели, № 30.

10. ↑ Рік зубра в Україні [2]

11. ↑ Збережемо зубра!

12. ↑ Про мисливське господарство та полювання. Закон від 22.02.2000 № 1478-III

13. ↑ Про затвердження Інструкції про селекційний відстріл мисливських тварин. Наказ N 47 від 30.05.2001 Державного комітету лісового господарства України. Архів оригіналу за 29.01.2012.

14. ↑ Дожили! Екологи б'ють поклони браконьєрам

15. ↑ Зубр Bison bonasus (Linnaeus, 1758). Червона книга України

Герус К., Крижанівський В. Сучасний стан популяцій зубра в Україні // Вісник Львівського університету. Серія біологічна. - 2005. - Випуск 39. - С. 110-113.

Зубр в Беларуси : монография / П. Г. Козло, А. Н. Буневич ; Нац. акад. наук Беларуси [и др.]. - Минск : Беларуская навука, 2009. - 318, [12] с. : ил., табл. - Библиогр.: с. 297-313. - 500 прим. - ISBN 978-985-08-1090-8

# data[].attributes.attachment_link.title
Зубр - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Бізо́н європе́йський, або зубр ( Bison bonasus) - європейський вид роду бізонів ( Bison) родини бикових ( Bovidae). Українське "зубр" та давньоруське ЗУБРЪ походять від праслов'янського *zǫbrъ (того ж походження, за найпоширенішою версією, й слово "ізюбр"). Аналогічно звучать назви тварини у білоруській ( зубр, зубар), сербській ( зубар/zubar), словенській ( zober), словацькій ( zubor), чеській та верхньолужицькій мовах ( zubr).

# data[].attributes.headline
Чубуков Тимофій 4-В клас

# data[].attributes.subject
Чубуков Тимофій 4-В клас

# data[].attributes.body
Ідея Міжнародного дня тварин була вперше проголошена німецьким письменником та зоозахником Генріхом Циммерманом. Він організував вперше громадські зібрання з цієї нагоди 24 березня 1925 року у Берлінському палаці спорту. А вже у 1931 році міжнародний конгрес прихильників руху захисту прав тварин, який проходив у Флоренції (Італія), одноголосно ухвалив пропозицію оголосити 4 жовтня всесвітнім днем тварин. Дата проведення Дня тварин була вибрана на честь дня пам’яті відомого католицького священика Франциска Ассизького, померлого 4-го жовтня 1226-го року, котрий вважається в католицькій культурі покровителем тварин.

https://khoda.gov.ua/4-zhovtnja-–-vsesvіtnіj-den-zahistu-tvarin

# data[].attributes.attachment_link.title
4 жовтня - Всесвітній день захисту тварин

# data[].attributes.attachment_link.description
Перше товариство захисту тварин з'явилося в Англії в 1824 році. У 1978 році в Парижі, в будівлі ЮНЕСКО, урочисто проголосили Декларацію прав тварин. У 1981 році створено Всесвітнє товариство захисту тварин, у складі якого більше 300 організацій з усього світу. У 1986 році Рада Європи прийняла Конвенцію про захист експериментальних тварин, а в 1987 - про захист домашніх тварин.

# data[].attributes.attachment_caption
Не зміг редагувати перше

# data[].attributes.headline
Тимка Артема

# data[].attributes.subject
Тимка Артема

# data[].attributes.body
Превосходно лазают по горам с большой силой и выносливостью; очень осторожны, но иногда проявляют большую отвагу.Летом живут высоко в горах, зимой, избегая глубоких снегов, затрудняющих движение и добывание пищи, спускаются ниже. Пасутся обычно в утренние и вечерние часы, проводя жаркое время дня на отдыхе

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
Куценко Яна 4 -В

# data[].attributes.subject
Куценко Яна 4 -В

# data[].attributes.body
Зубр це великий і могутній бик. Його біловезький підвид вважається найбільшим серед усього роду бізонів. Маса сучасних дорослих самців біловезького.Досягає
850кг

# data[].attributes.headline
Куценко Яна 4-В

# data[].attributes.subject
Куценко Яна 4-В

# data[].attributes.body
Ту́р, або Би́к перві́сний (лат. Bos primigenius; англ. aurochs, також відомий як лат. urus, ure) — вид вимерлих диких представників роду бик (Bos). Безпосередній пращур свійського бика (великої рогатої худоби). Був поширений в Європі, Центральній і Південно-західній. Ці

# data[].attributes.attachment_link.title
StepTur Воли сірої породи з полтавського краєзнавчого музею