# data[].attributes.body
א. מבוא והקדמה לנושא התא

# data[].attributes.attachment_link.entities[].name
Animal Cell Project Incredible Edible Cell

# data[].attributes.attachment_link.description
Flyaround 3D animation of an animal cell, identifying the major organelles. Copyright 2004 Demonstratives, Inc.

# data[].attributes.headline
שמרית, יונית, אתי

# data[].attributes.subject
שמרית, יונית, אתי

# data[].attributes.body
רקפת, מערכת רביה,  פרח, שחלה, תא ביצה, קרום תא, שומנים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

רַקֶפֶת ( שם מדעי: Cyclamen) היא סוג גאופיט ממשפחת ה רקפתיים, הנפוץ בעיקר באזורים הקרים והממוזגים של כדור הארץ מ אירופה ועד איראן עם מין אחד ב סומליה.

גבעול הרקפת הוא פקעת רב-שנתית, שנפחה הולך וגדל משנה לשנה והיא מצמיחה שורשים כלפי מטה, ו עלים ו פרחים כלפי מעלה.

פריחת הרקפת מתמשכת על פני תקופה ארוכה. לאחר ההאבקה נובל הפרח וה שחלה המופרית מתפתחת ל הלקט. האבקת הרקפת נעשית בצורה ייחודית. לרקפת ישנם מספר מאביקים אך העיקרי מביניהם הוא עש מסוג Micropterix berytella אשר מאביק את הרקפת על ידי "האבקת זמזום". כלומר, העש משמיע זמזום בתדר גבוה שגורם לאבקנים לזוז ולפזר את האבקה. ה זרעים מופצים בעיקר על ידי נמלים. לאחר הנביטה מפתח הנבט פקעת קטנה, המצמיחה בשנה הראשונה רק עלה אחד ובשנה השנייה מספר עלים. הפריחה אינה מתחילה אלא בשנה השלישית או הרביעית לחיי הצמח. לרקפת יש חמישה עלי כותרת, המופנים כלפי מעלה. הפקעת מכילה רעל הנקרא ציקלאמינין, המשמש דייגים לסימום דגים, אך לאחר שקולים את הפקעות הן ראויות למאכל, בנוסף שימשו חלקים שונים של הרקפת כתרופות עממיות שונות.

בישראל נפוצים שני מיני רקפת - רקפת יוונית ו רקפת מצויה. הגננים פיתחו זנים תרבותיים מפוארים, המצטיינים בפרחיהם הגדולים וההדורים. הרקפת היא צמח מוגן ב ישראל ואסור לקטוף אותה.

# data[].attributes.attachment_link.title
רקפת - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית רַקֶפֶת ( שם מדעי: Cyclamen) היא סוג גאופיט ממשפחת ה רקפתיים, הנפוץ בעיקר באזורים הקרים והממוזגים של כדור הארץ מ אירופה ועד איראן עם מין אחד ב סומליה. גבעול הרקפת הוא פקעת רב-שנתית, שנפחה הולך וגדל משנה לשנה והיא מצמיחה שורשים כלפי מטה, ו עלים ו פרחים כלפי מעלה.

# data[].attributes.headline
רינת, יפית, יסכה

# data[].attributes.subject
רינת, יפית, יסכה

# data[].attributes.body
אדם, מערכת הכסות, רקמת העור, תא עור, ריבוזום, חלבון

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
העור מהווה חיץ בין פנים הגוף והסביבה החיצונית. לעור יש תפקידים רבים:
1. למנוע חדירה של גורמים היכולים לפגוע בגוף כגון חיידקים וגורמי מחלה אחרים וכן חומרים מסוכנים.
2. למנוע איבוד מים והתייבשות.
3. לשמור על חום הגוף.
4. לקלוט מידע מהסביבה באמצעות הקולטנים המהווים את חוש המישוש.

העור מורכב ממספר שכבות. השכבה החיצונית ביותר נקראת אפידרמיס. תאים מתחתית האפידרמיס נודדים כלפי מעלה, מתים במהלך הנדידה ויוצרים שכבה של תאים מתים הנקראת שכבת הקרנית. זהו הציפוי שאנו מרגישים כשאנו נוגעים בעורנו. הקרנית מתקלפת כל הזמן ומתחלפת בתאים חדשים שמגיעים מתחתית האפידרמיס. הקרנית מגינה עלינו מפני חדירת גורמים זרים.
בתחתית האפידרמיס נמצאים גם המלנוציטים המייצרים את המלנין המעניק לעור את צבעו.
מתחת לאפידרמיס נמצא הדרמיס. שכבה זו מכילה סיבים רבים של חומר אלסטי ושל החלבון קולגן. השינויים בחומרים אלה מתרחשים עם ההזדקנות ונותנים לעור את המראה הזקן.
בדרמיס נמצאים כלי הדם המזינים את העור, בלוטות הזיעה המפרישות זיעה, בלוטות החלב המפרישות חומר שומני שמכסה את העור, זקיקי השערה והקולטנים הרגישים לתחושות השונות.
תפקיד הזיעה הוא לקרר את הגוף. הקרור מתרחש לא כשאנו מפרישים את הזיעה אלא כשהזיעה מתאדה מפני העור שלנו ומשתמשת לשם כך בחום גופנו. בלוטות הזיעה נמצאות בדרמיס, הן נראות כצינורות מפותלים אך מהן נמשך צינור ישר הפתח אל פני העור.
בלוטות החלב מפרישות את החומר השומני אל תוך זקיקי השערה והן מהוות מקור לבעיות במקרים מסוימים - כשהן נסתמות ומזדהמות מופיעים פצעונים על פני העור.
זקיקי השערה הם נרתיקים קטנים שבתוך כל אחד מהם גדלה שערה אחת.
קולטני התחושה מתחלקים לסוגים שונים, בהתאם לגרוי המפעיל אותם - קולטן לחום, לקור, למגע, ללחץ ולכאב. הקולטן המגורה מעביר את המידע למח. בזכות הקולטנים הללו מהווה העור איבר חשוב ביותר בקליטת מידע מהסביבה.
מתחת לדרמיס מצוי ההיפודרמים שהיא שכבת השומן של הגוף. עוביה של שכבה זו נע ממילימטרים בודדים אצל אדם רזה לסנטימטרים רבים אצל האדם השמן.שכבת שומן זו משמשת לבידוד ולשמירה על חום הגוף.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
עור; אפידרמיס; שכבת האפידרמיס; אפדרמיס; שכבת האפדרמיס; מלנין; מלאנין; מלנוציט; מלאנוציט; דרמיס; קולגן; חלבון קולגן; בלוטות זיעה; זיעה; זעה; בלוטות חלב; חלב; זקיקי שערה; היפודרמיס; קרנית; שכבת הקרנית;

# data[].attributes.attachment_link.description
העור מהווה חיץ בין פנים הגוף והסביבה החיצונית. לעור יש תפקידים רבים:1. למנוע חדירה של גורמים היכולים לפגוע בגוף כגון חיידקים וגורמי מחלה אחרים וכן חומרים מסוכנים.2. למנוע איבוד מים והתייבשות.3. לשמור על חום הגוף.4. לקלוט מידע מהסביבה באמצעות הקולטנים המהווים את חוש המישוש. העור מורכב ממספר שכבות.

# data[].attributes.headline
גילה, רינה, דיצה וחדוה

# data[].attributes.subject
גילה, רינה, דיצה וחדוה

# data[].attributes.body
אדם, מערכת הובלה, תא דם אדום,  ריבוזום, המוגלובין, חמצן ו/או מלחי ברזל

# data[].attributes.headline
יהודית, רמתי ו

# data[].attributes.subject
יהודית, רמתי ו

# data[].attributes.body
דקל, מערכת הובלה, שורשים, תאי שורש או יונקות, מיטוכונדריון, גלוקוז

# data[].attributes.attachment_link.title
ריבוי צמחים 2

# data[].attributes.attachment_link.description
הסירטון מראה את הדרך לריבוי צמחים בעזרת חלוקת שורשים

# data[].attributes.headline
מירה, שירה והדר

# data[].attributes.subject
מירה, שירה והדר

# data[].attributes.body
כלנית, עלה, אפירמיס, פיוניות, כלורופסט, כלורופיל

# data[].attributes.attachment_link.title
כלניות אדמוניות.wmv

# data[].attributes.headline
רותי, ציפי ושרונה

# data[].attributes.subject
רותי, ציפי ושרונה

# data[].attributes.body
עץ האלון, מערכת הובלה, עורקי העלה, רקמת הובלה, תא פרנכימה, כלורופלסט, כלורופיל

# data[].attributes.headline
רונית, שלומית וחדוה

# data[].attributes.subject
רונית, שלומית וחדוה

# data[].attributes.body
דג הפרפרון, מערכת העצבים, מוח, רקמת העצבים, תא עצב, גרעין תא, D.N.A.

# data[].attributes.body
פיל,מערכת הובלה, לב, רקמת שריר הלב, תא שריר, מיטוכונדריון, גלוקוז

# data[].attributes.attachment_link.title
פיליים - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
המשותף למינים ששרדו הוא זוג ה חטים הבולטים משני צידי הפה (למעט נקבת הפיל האסייתי). החטים המשמשים להפקת שנהב הם גורם מרכזי בציד פילים על ידי האדם. פגיעה במרחבי המחיה ו ציד צמצמו את אוכלוסיית הפילים הקיימת היום באפריקה מכמה מיליונים למאות אלפים בודדים.