# data[].attributes.body
Brigita Bukovec, Olimpijske igre v Atlani , 1996,srebrna medalja na 100m z ovirami,s časom 12,59

# data[].attributes.body
Finale v Atlanti

# data[].attributes.body
BRIGITA BUKOVEC

Brigita je ena med najboljšimi atletkinji vseh časov.Rojena je v Ljubljani 21.5.1970.Leta 1996.na Olimpijskih igrah v Atlanti,osvojila je srebrno medaljo v teku na 100m z ovirami z časom 12,59.Prve športne korake je naredila v gimnastiki,kmalu pa je presedlala v atletiko,kjer je začela trenirati pod vodstvom trenerja Jureta Kastelica.Z njim je sodelovala vse do konca atletske karijere,bogatih 18 let.Bukovčeva danes živi z družino v Švici.V svoji karijeri je dosegla tudi druge velike uspehe tako doma kot v tujini,med njimi zlasti bronasta medalja na dvoranskem svetovnem prvenstvu v Barceloni,leta 1995,srebrno medaljo na dvoranskem evropskem v Stockholmu,leta 1996 in srebrne medalje na evropskem prvensstvu na prostem,leta 1998 v Budimpešti.Leta 1996 je zaradinsvojih uspehov prejela naziv " Slovenka leta",kar petkrat je bila razglašena za najboljšo športnico Slovenije(1993,1995,1996,1997 in1998),leta 1995 pa je prejela tudi Bloudkovo nagrado.Po uspešni zimski sezoni 1999 so se začele vrstiti poškodbe in ko se ji leta 2000 ni uspelo uvrstiti na olimpijske igre v Sydneyju je šprintarice obesila na klin.Bogato športno pot je sklenila 3.aprila 2001.Njeni najboljši osebni rezultati in še danes državni rekordi so na 100m z ovirami 12,59,na 60m ovire 7,78,in na 50m ovire 6,70.
Danes z možem  in dvema sinovoma živi v Švici.

# data[].attributes.body
V ZDA se je z družino preselil, ker njegov sin Borut Puc na Floridi trenira tenis. Ob 60. obletnici Rokometne zveze Slovenije je bil razglašen za najboljšega slovenskega levega zunanjega igralca v zgodovini. Leta 2011 je zbolel za rakom in kasneje umrl na zdravljenju na Floridi. Leta 2016 je bil sprejet v Hram slovenskih športnih junakov. Slovenski dom Zagreb in Svet slovenske nacionalne manjšine Mesta Zagreba sta 22. novembra 2016 postavila spominsko ploščo Iztoku Pucu na pročelju športne dvorane "Kutija šibica".

# data[].attributes.body
Svojo kariero je zaključil v RK Prule kot igralec (državni prvak RS 2002) in na koncu kot športni direktor. Na olimpijskih igrah je nastopil s tremi različnimi reprezentancami. Z jugoslovansko je osvojil bronasto medaljo na Poletnih olimpijskih igrah 1988, s hrvaško zlato medaljo na Poletnih olimpijskih igrah 1996, s slovensko pa osmo mesto na Poletnih olimpijskih igrah 2000. Ob tem je s hrvaško reprezentanco osvojil še srebrno medaljo na Svetovnem prvenstvu 1995.
Svojo aktivno športno kariero je končal pri Mobitelu Prule, kjer je nato postal tudi športni direktor kluba.

# data[].attributes.body
Rojstvo 14. september 1966
Slovenj Gradec
Smrt 20. oktober 2011 (45 let)
San Diego

Puc je svojo športno pot začel v RK Šoštanj (sedaj RK Gorenje Velenje), nadaljeval v banjaluškem Borcu in RK Zagreb (osvojil dva naslova evropskih klubskih prvakov) ter končal v Sloveniji - najprej pet sezon v RK Celje Pivovarna Laško, s katerim je osvojil pet naslovov državnih in pokalnih prvakov ter tri polfinala evropske lige prvakov.

# data[].attributes.body
(28. februar 1979, Ljubljana)

- do prve zmage v svetovnem pokalu pride v začetku leta 1996, še pred 17. rojstnim dnem, v svoji krstni sezoni

- do konca sezone zmaga še enkrat in skupno konča na odličnem 10. mestu, glede na to da nastopi na le 13 od 28 tekmah

- sezona 96/97 je najboljša v njegovi karieri: sedemkrat zmaga in kot prvi Slovenec osvoji veliki kristalni globus, novoletno turnejo in posebno razvrstitev v poletih ter poleti čez 200 m

- skupno zmago potrdi na prvi tekmi v dolini pod Poncami ob huronskem navdušenju 70 tisoč glave množice

- edina črna pika sezone je svetovno prvenstvo, kjer posamično konča na 31. in 13. mestu

# data[].attributes.body
Tina Maze je najuspešnejša slovenska alpska smučarka.
V karieri je zbrala 26 zmag in je bila olimpijska prvakinja v smuku in veleslalomu. Leta 2011 je bila svetovna prvakinja v veleslalomu, v sezoni 2012/13 pa je postala skupna zmagovalka svetovnega pokala. V rekordni sezoni 2012/13 je nanizala 11 zmag in zbrala rekordno število točk svetovnega pokala (2414 točk) ter tako zrušila 13 let star rekord Hermana Maierja (2000 točk). V tej sezoni je zmagala v skupnem seštevku veleslaloma, superveleslaloma in superkombinacije ter bila druga v smuku in slalomu. Popravila je tudi prejšnji Maierjev rekord (22) po številu stopničk v eni sezoni - 24. Je tudi prva slovenska dobitnica zlate medalje na zimskih olimpijskih igrah (Soči - smuk, 2014). Šestkrat je bila izbrana za slovensko športnico leta. Maja 2015 je objavila, da vsaj za eno leto zapušča aktivno športno pot,[2] 7. januarja 2017 je na veleslalomu za Zlato lisico nastopila na poslovilni tekmi.

# data[].attributes.body
- zaradi osebnostne in tekmovalne krize izgubi stik s svetovnim vrhom za tri leta; v sezoni 2000/1 nastopi na le treh tekmah in celo ostane brez točk

- ponovni vzpon se začne naslednjo zimo, po slabem uvodu v sezono, začne redno skakati med prvo dvajseterico in si tako pribori nastop na igrah v Salt Lake Cityju

- na posamičnih tekmah zasede 10. in 15. mesto, na ekipni pa prispeva pomemben delež k bronasti kolajni, ki jo za Slovenijo osvoji skupaj s reprezentančnimi kolegi Frasom, Kranjcem in Žonto

# data[].attributes.body
- vrhunec sezone so Zimske olimpijske igre v Naganu, na katerih je zastavonoša na otvoritveni slovesnosti

- čeprav je bil med glavnimi kandidati za medalje, zasede 6. mesto na srednji in 5. na veliki skakalnici, ter tako – tudi na račun nesreče z vetrovnimi razmerami – ostane praznih rok

- kljub velikemu razočaranju, do konca sezone skače izvrstno, doseže tri od skupno štirih zmag v tisti zimi, in kot četrti skakalec do tedaj ubrani zmago v skupnem seštevku svetovnega pokala

- globusa se spet razveseli v Planici, a tokrat po izjemno dramatičnem zaključku druge tekme

# data[].attributes.body
- sezona 2002/3 je še zadnja dobra v njegovi karieri; zadnji zmagi in skupno 7. mesto

- l. 2005 sodeluje pri osvojitvi še enega ekipnega brona, tokrat na svetovnem prvenstvu

- v Torinu se še zadnjič udeleži olimpijskih iger, a posamično zasede skromna 30. in 34. mesto, ekipno pa zelo slabo 10. mesto

- po skakalnici se še zadnjič spusti l. 2011

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mateja Svet, pred Tino Maze najuspešnejša slovenska alpska smučarka, ki je leta 1990 pri 21. letih nenadoma končala uspešno kariero, je po dolgem času spet stopila pred kamero. V oddaji Od blizu, ki so jo predvajali na RTV Slovenija, se je pogovarjala z novinarko Vesno Milek.

Mateja Svet se je v javnosti v zadnjih 30 letih redko oglasila. "Mislim, da sem o smučanju že vse povedala," je dejala. Duhove še vedno buri njen nenadni konec kariere, ko je stara rosnih 21 let smuči postavila v kot. "En dan za mizo sem rekla, da ne bom več smučala," je razkrila ter dodala, da je doma takrat niso resno jemali. "Moj oče je bil verjetno zelo prizadet zaradi tega, rekel pa ni nič."

Razlogov za konec kariere je bilo veliko, a kot pravi, jih nima smisla pogrevati. Še posebno ker je za njo stvar rešena in je del preteklosti.
Smrt Roka Petroviča
Posebej jo je zaznamovala smrt njenega prijatelja Roka Petroviča, ki ji je pomagal pri tehniki smučanja, še posebno pri slalomski tehniki. "Njegova smrt (leta 1993, op. a.) me je zelo zaznamovala, ker sem imela v precej kratkem obdobju več izgub. Rok je bil še ena izmed teh izgubljenih oseb, ki sem jih imela res rada. Bilo je obdobje, ki je bilo zame zelo težko, pokrivalo se je tudi s temi izgubami. Preprosto sem se za nekaj časa zelo izgubila, sebe, življenje, v čem je sploh smisel. Tudi ko je Rok umrl, sem bolj ali manj izgubila smisel. Saj živiš, a nič ni več tako vredno, nič te ne zadovolji več tako zelo. Takrat sem se odločila, da bom nekaj naredila, ker v tako življenje nisem privolila."

Danes dela kot delovna terapevtka na Psihiatrični kliniki Ljubljana, kjer je specializirana za področje psihodrame.

# data[].attributes.attachment_link.title
MATEJA SVET JE SPREGOVORILA Je to razlog, zakaj je prenehala s smučanjem na vrhuncu kariere? - skandal24.si

# data[].attributes.attachment_link.description
Mateja Svet, pred Tino Maze najuspešnejša slovenska alpska smučarka, ki je leta 1990 pri 21. letih nenadoma končala uspešno kariero, je po dolgem času spet stopila pred kamero. V oddaji Od blizu, ki so jo predvajali na RTV Slovenija, se je pogovarjala z novinarko Vesno Milek.

# data[].attributes.body
Danes dela kot delovna terapevtka na Psihiatrični kliniki Ljubljana, kjer je specializirana za področje psihodrame.

# data[].attributes.body
Prvi vidnejši uspeh je Mateja doživela že leta 1984, ko je postala mladinska svetovna prvakinja v veleslalomu, isto leto pa je nastopila tudi na olimpijskih igrah v Sarajevu. V sezoni 1985/86 je v veleslalomu v slovaških Visokih Tatrah dosegla prvo slovensko žensko zmago v svetovnem pokalu. Tisto leto je dobila tudi zadnjo tekmo sezone v kanadskem Bromontu. Leta 1987 je na svetovnem prvenstvu v švicarski Crans Montani osvojila kar tri medalje. Poleg srebrne v veleslalomu, je prismučala še do brona v supervelesalomu in slalomu. Leto kasneje se ji je na olimpijskih igrah v kanadskem Calgaryju za las izmuznila medalja v veleslalomu, ji je pa uspelo priti do srebrne slalomske medalje. V sezoni 1987/88 je osvojila mali kristalni globus v veleslalomski razvrstitvi. Na svetovnem prvenstvu v Vailu leta 1989 je postala svetovna prvakinja v slalomu, v veleslalomu pa je stopila na najnižjo izmed zmagovalnih stopničk, potem, ko so zaradi dopinga diskvalificirali tretjeuvrščeno Francozinjo Christelle Guignard. Po koncu sezone 1989/90 je pri zgolj 22 letih zaradi nesoglasij s Smučarsko zvezo Slovenije končala tekmovalno kariero. Skupaj je v svetovnem pokalu osvojila 7 zmag in 22 uvrstitev na zmagovalni oder.

# data[].attributes.headline
2019.  Člani izvršnega odbora Olimpijskega komiteja Slovenije (OKS) so danes za vodjo olimpijske reprezentance v Tokiu prihodnje leto imenovali Miroslava Cerarja. Govorili so tudi o možni razglasitvi 1. oktobra, dneva slovenskega športa, za državni praznik.veronika cukrov, miro cerar starejši.

# data[].attributes.subject
2019.  Člani izvršnega odbora Olimpijskega komiteja Slovenije (OKS) so danes za vodjo olimpijske reprezentance v Tokiu prihodnje leto imenovali Miroslava Cerarja. Govorili so tudi o možni razglasitvi 1. oktobra, dneva slovenskega športa, za državni praznik.veronika cukrov, miro cerar starejši.

# data[].attributes.body
Miroslav Cerar, olimpionik, odvetnik in predsednik Slovenske olimpijske akademije Olimpijskega komiteja Slovenije.

# data[].attributes.body
Miroslav Cerar je največje dosežke dosegal na konju z ročaji, kar je razložil predsedniku Toyota Adria Kensuku Tsuchiyu

# data[].attributes.body
2019. leto Miroslavu Ceraru pred otvoritvijo razstave so se pred Magistratom predstavili mladi telovadci.

# data[].attributes.attachment_link.title
Cerar pred Magistratompred otvoritvijo raztave

# data[].attributes.headline
Olimpionik zna poslušati svoje telo. Življenjska športna pot Miroslava Cerarja je bila telovadba. Vsestransko ga je določila in človeško opredelila, močno pritegnila in do popolnosti zadovoljila.

# data[].attributes.subject
Olimpionik zna poslušati svoje telo. Življenjska športna pot Miroslava Cerarja je bila telovadba. Vsestransko ga je določila in človeško opredelila, močno pritegnila in do popolnosti zadovoljila.

# data[].attributes.body
V Jugoslaviji je bil velik šampion in nadvse spoštovan športnik in človek. Kot osebnost je, kot so zapisali kronisti njegovega časa, prerasel okvire športa.

# data[].attributes.headline
CERAR, Miroslav (Miro Cerar), telovadec, športni delavec (r. 28. 10. 1939, Ljubljana). Oče Ivan Cerar, mornariški častnik, mati Pavla Cerar, r. Šušteršič. Soproga Zdenka Cerar, r. Prusnik, pravnica, generalna državna tožilka RS, političarka, sin Miro Cerar, pravnik, politik, hčerki Alenka Cerar, odvetnica, in Vesna Cerar, ustanoviteljica podjetja Pedosana, specializiranega za gibalni razvoj dojenčkov.Med drugo svetovno vojno je bil oče interniran v taborišču Dachau, Cerar pa je precej časa preživel pri sorodnikih na Turjaku. 1946–50 je obiskoval Državno osnovno šolo Ljubljana Center: prvo leto na Grabnu, drugo v Nunski 4, dve leti pa na Vrtači. Šolanje je nadaljeval na gimnaziji v Ljubljani: 1950–53 v prostorih na Šentjakobu in 1953–56 na Rakovniku. 1956 je prestopil na Prvo gimnazijo v Ljubljani na Vegovi ulici, kjer je 1958 maturiral. Istega leta se je vpisal na Pravno fakulteto v Ljubljani in 1964 diplomiral. Nato je dve leti študiral na Visoki šoli za telesno kulturo (danes Fakulteta za šport) v Ljubljani, vendar je zaradi poškodb študij opustil. Pravosodni izpit je opravil 1971 in 1973 odprl odvetniško pisarno v Ljubljani. Upokojil se je konec januarja 2005.Z devetimi leti je začel telovaditi v tedanjem Telovadnem društvu Ljubljana I (pozneje Telesnovzgojno društvo Partizan Narodni dom, zdaj Športno društvo Narodni dom). Prvih telovadnih prvin ga je naučil Tomaž Šavnik, pot h gimnastičnim vrhuncem pa mu je najprej tlakoval vodnik mladinskega oddelka Janez Šlibar, nato trener Boris Gregorka.Pri dvanajstih letih (1952) je Cerar postal pionirski prvak mesta Ljubljane. Njegova športna pot je šla odtlej le še strmo navzgor. 1955 in 1956 je postal mladinski državni prvak Jugoslavije. 1957 je prvič osvojil naslov članskega državnega prvaka SFRJ v mnogoboju, ki ga je uspešno branil vse do konca svoje športne poti.Njegova uspešna mednarodna športna pot se je začela na svetovnem prvenstvu (SP) 1958 v Moskvi. Še dokaj neizkušen je osvojil bronasto kolajno na paradnem orodju – konju z ročaji. Nastop na prvih olimpijskih igrah (OI; 1960 v Rimu) se nato ni izšel po pričakovanjih, saj se je pred igrami lažje poškodoval. S petim mestom na drogu in osmim v mnogoboju se je vseeno dokazal kot eden izmed obetavnih telovadcev svetovne športne gimnastike. (V času Cerarjeve kariere so mnogoboj sestavljali nastopi v obveznih in nato še poljubnih sestavah na vseh šestih orodjih.)Velika pričakovanja je potrdil že na naslednjem SP 1962 v Pragi. Zmagal je na konju z ročaji, posebno mesto pa ima njegov sijajen nastop na bradlji. Po polurnih protestih češkoslovaškega občinstva so sodniki spremenili prvotne ocene in ga postavili pred uveljavljenega sovjetskega asa Borisa Šahlina, kar je bil edinstven precedens v zgodovini vrhunskega športa na svetovni ravni.V pričakovanju OI 1964 v Tokiu trener Boris Gregorka ni več ničesar prepustil naključju. V japonskem glavnem mestu se je Cerar v spomin gostiteljev, nesporne gimnastične velesile, zasidral kot neprekosljiv športnik na konju z ročaji. Za nameček je tam požel še bronasto lovoriko na drogu. S tem nastopom se je tudi končalo plodno sodelovanje Mira Cerarja in državnega moštva s trenerjem Gregorko. Z novim strokovnim vodstvom je na naslednjih OI 1968 v Ciudadu de Mexicu še enkrat potrdil sloves nepremagljivega konjenika.Niz uspehov je požel tudi na evropskih prvenstvih (EP), ki so jih prirejali v dvoletnem ciklu. 1961–69 je osvojil kar enaindvajset kolajn, kar je še zmeraj presežek v slovenskem športu, pa tudi v evropskem merilu. Dvakrat je zmagal v mnogoboju (1961 in 1963). Poleg na parterju in v preskoku je na vseh drugih orodjih postal evropski prvak, kolajni pa je osvojil tudi na teh dveh orodjih. Dvakrat je v mnogoboju zmagal še na sredozemskih igrah, kjer je v Neaplju 1963 in Tunisu 1967 osvojil kar pet zlatih in – skupaj z dvema ekipnima – še deset srebrnih kolajn.17. svetovno prvenstvo v športni gimnastiki 1970 se je odvijalo v ljubljanski dvorani Tivoli. Cerar je še enkrat postal svetovni prvak na konju z ročaji, povrhu pa so njegovi kolegi – Janez Brodnik, Milenko Kersnič, Avgust Küssl, Drago Šoštarič in Miloš Vratiča – osvojili četrto mesto. 1955–70 je nanizal sedeminštirideset nastopov na drugih takratnih velikih gimnastičnih prireditvah in turnirjih, na katerih je požel štirideset zmag, štiri druga in tri tretja mesta.Uspešna telovadka je bila tudi njegova soproga Zdenka Cerar, r. Prusnik.V vlogi športnega delavca se je Cerar, če izvzamemo gimnastiko, v kateri je bil po karieri aktiven kot mednarodni sodnik, začel intenzivneje angažirati po osamosvojitvi Slovenije in ustanovitvi Olimpijskega komiteja Slovenije. Mdr. je ob ustanovitvi 1994 postal član Evropskega gibanja za fair play, pozneje tudi podpredsednik sveta svetovnega združenja za fair play. Je ambasador Slovenije za šport, strpnost in fair play v Svetu Evrope. 1992–97 je bil član Državnega sveta RS.Skupaj z Leonom Štukljem je bil 1991 eden izmed dveh individualnih (so)ustanoviteljev Olimpijskega komiteja Slovenije. V prvem mandatu je bil njegov podpredsednik, odtlej pa je član izvršnega odbora. Od ustanovitve 1995 predseduje tudi Slovenski olimpijski akademiji.Dobitnika Bloudkove nagrade za vrhunske športne dosežke 1965 so trikrat izbrali za najboljšega športnika Jugoslavije po izboru beograjskega dnevnika Sport (1961, 1963 in 1964), osemkrat (1961, 1962, 1963, 1964, 1966, 1968, 1969 in 1970) je bil izbranec zagrebških Sportskih novosti, štirikrat (1961, 1962, 1963, 1964) pa beograjskega dnevnika Politika. Za najboljšega športnika Slovenije so ga že ob prvem izboru 1968 izbrali tudi člani Društva športnih novinarjev Slovenije, nato pa še drugič ob koncu športne poti 1970. 1999 so ga uvrstili v Mednarodni hram slavnih telovadk in telovadcev v Oklahoma Cityju (ZDA), z Leonom Štukljem pa sta bila tudi prva, ki so ju izbrali v Hram slavnih slovenskih športnikov (2011).Deležen je bil tudi več drugih odmevnih priznanj in nagrad. Že 1969 ga je Mednarodna gimnastična zveza (FIG) počastila s posebnim priznanjem za njegov prispevek k napredku gimnastike. Prejel je še najvišjo jugoslovansko državno nagrado AVNOJ (1969), državno odlikovanje SFRJ red zasluge za ljudstvo z zlato zvezdo (1964), najvišje priznanje Mednarodnega olimpijskega komiteja olimpijski red (L'Ordre Olympique, 1985) ter državno odlikovanje RS zlati red zaslug za velik prispevek na področju športa in izjemne dosežke v gimnastiki (2009).

# data[].attributes.subject
CERAR, Miroslav (Miro Cerar), telovadec, športni delavec (r. 28. 10. 1939, Ljubljana). Oče Ivan Cerar, mornariški častnik, mati Pavla Cerar, r. Šušteršič. Soproga Zdenka Cerar, r. Prusnik, pravnica, generalna državna tožilka RS, političarka, sin Miro Cerar, pravnik, politik, hčerki Alenka Cerar, odvetnica, in Vesna Cerar, ustanoviteljica podjetja Pedosana, specializiranega za gibalni razvoj dojenčkov.Med drugo svetovno vojno je bil oče interniran v taborišču Dachau, Cerar pa je precej časa preživel pri sorodnikih na Turjaku. 1946–50 je obiskoval Državno osnovno šolo Ljubljana Center: prvo leto na Grabnu, drugo v Nunski 4, dve leti pa na Vrtači. Šolanje je nadaljeval na gimnaziji v Ljubljani: 1950–53 v prostorih na Šentjakobu in 1953–56 na Rakovniku. 1956 je prestopil na Prvo gimnazijo v Ljubljani na Vegovi ulici, kjer je 1958 maturiral. Istega leta se je vpisal na Pravno fakulteto v Ljubljani in 1964 diplomiral. Nato je dve leti študiral na Visoki šoli za telesno kulturo (danes Fakulteta za šport) v Ljubljani, vendar je zaradi poškodb študij opustil. Pravosodni izpit je opravil 1971 in 1973 odprl odvetniško pisarno v Ljubljani. Upokojil se je konec januarja 2005.Z devetimi leti je začel telovaditi v tedanjem Telovadnem društvu Ljubljana I (pozneje Telesnovzgojno društvo Partizan Narodni dom, zdaj Športno društvo Narodni dom). Prvih telovadnih prvin ga je naučil Tomaž Šavnik, pot h gimnastičnim vrhuncem pa mu je najprej tlakoval vodnik mladinskega oddelka Janez Šlibar, nato trener Boris Gregorka.Pri dvanajstih letih (1952) je Cerar postal pionirski prvak mesta Ljubljane. Njegova športna pot je šla odtlej le še strmo navzgor. 1955 in 1956 je postal mladinski državni prvak Jugoslavije. 1957 je prvič osvojil naslov članskega državnega prvaka SFRJ v mnogoboju, ki ga je uspešno branil vse do konca svoje športne poti.Njegova uspešna mednarodna športna pot se je začela na svetovnem prvenstvu (SP) 1958 v Moskvi. Še dokaj neizkušen je osvojil bronasto kolajno na paradnem orodju – konju z ročaji. Nastop na prvih olimpijskih igrah (OI; 1960 v Rimu) se nato ni izšel po pričakovanjih, saj se je pred igrami lažje poškodoval. S petim mestom na drogu in osmim v mnogoboju se je vseeno dokazal kot eden izmed obetavnih telovadcev svetovne športne gimnastike. (V času Cerarjeve kariere so mnogoboj sestavljali nastopi v obveznih in nato še poljubnih sestavah na vseh šestih orodjih.)Velika pričakovanja je potrdil že na naslednjem SP 1962 v Pragi. Zmagal je na konju z ročaji, posebno mesto pa ima njegov sijajen nastop na bradlji. Po polurnih protestih češkoslovaškega občinstva so sodniki spremenili prvotne ocene in ga postavili pred uveljavljenega sovjetskega asa Borisa Šahlina, kar je bil edinstven precedens v zgodovini vrhunskega športa na svetovni ravni.V pričakovanju OI 1964 v Tokiu trener Boris Gregorka ni več ničesar prepustil naključju. V japonskem glavnem mestu se je Cerar v spomin gostiteljev, nesporne gimnastične velesile, zasidral kot neprekosljiv športnik na konju z ročaji. Za nameček je tam požel še bronasto lovoriko na drogu. S tem nastopom se je tudi končalo plodno sodelovanje Mira Cerarja in državnega moštva s trenerjem Gregorko. Z novim strokovnim vodstvom je na naslednjih OI 1968 v Ciudadu de Mexicu še enkrat potrdil sloves nepremagljivega konjenika.Niz uspehov je požel tudi na evropskih prvenstvih (EP), ki so jih prirejali v dvoletnem ciklu. 1961–69 je osvojil kar enaindvajset kolajn, kar je še zmeraj presežek v slovenskem športu, pa tudi v evropskem merilu. Dvakrat je zmagal v mnogoboju (1961 in 1963). Poleg na parterju in v preskoku je na vseh drugih orodjih postal evropski prvak, kolajni pa je osvojil tudi na teh dveh orodjih. Dvakrat je v mnogoboju zmagal še na sredozemskih igrah, kjer je v Neaplju 1963 in Tunisu 1967 osvojil kar pet zlatih in – skupaj z dvema ekipnima – še deset srebrnih kolajn.17. svetovno prvenstvo v športni gimnastiki 1970 se je odvijalo v ljubljanski dvorani Tivoli. Cerar je še enkrat postal svetovni prvak na konju z ročaji, povrhu pa so njegovi kolegi – Janez Brodnik, Milenko Kersnič, Avgust Küssl, Drago Šoštarič in Miloš Vratiča – osvojili četrto mesto. 1955–70 je nanizal sedeminštirideset nastopov na drugih takratnih velikih gimnastičnih prireditvah in turnirjih, na katerih je požel štirideset zmag, štiri druga in tri tretja mesta.Uspešna telovadka je bila tudi njegova soproga Zdenka Cerar, r. Prusnik.V vlogi športnega delavca se je Cerar, če izvzamemo gimnastiko, v kateri je bil po karieri aktiven kot mednarodni sodnik, začel intenzivneje angažirati po osamosvojitvi Slovenije in ustanovitvi Olimpijskega komiteja Slovenije. Mdr. je ob ustanovitvi 1994 postal član Evropskega gibanja za fair play, pozneje tudi podpredsednik sveta svetovnega združenja za fair play. Je ambasador Slovenije za šport, strpnost in fair play v Svetu Evrope. 1992–97 je bil član Državnega sveta RS.Skupaj z Leonom Štukljem je bil 1991 eden izmed dveh individualnih (so)ustanoviteljev Olimpijskega komiteja Slovenije. V prvem mandatu je bil njegov podpredsednik, odtlej pa je član izvršnega odbora. Od ustanovitve 1995 predseduje tudi Slovenski olimpijski akademiji.Dobitnika Bloudkove nagrade za vrhunske športne dosežke 1965 so trikrat izbrali za najboljšega športnika Jugoslavije po izboru beograjskega dnevnika Sport (1961, 1963 in 1964), osemkrat (1961, 1962, 1963, 1964, 1966, 1968, 1969 in 1970) je bil izbranec zagrebških Sportskih novosti, štirikrat (1961, 1962, 1963, 1964) pa beograjskega dnevnika Politika. Za najboljšega športnika Slovenije so ga že ob prvem izboru 1968 izbrali tudi člani Društva športnih novinarjev Slovenije, nato pa še drugič ob koncu športne poti 1970. 1999 so ga uvrstili v Mednarodni hram slavnih telovadk in telovadcev v Oklahoma Cityju (ZDA), z Leonom Štukljem pa sta bila tudi prva, ki so ju izbrali v Hram slavnih slovenskih športnikov (2011).Deležen je bil tudi več drugih odmevnih priznanj in nagrad. Že 1969 ga je Mednarodna gimnastična zveza (FIG) počastila s posebnim priznanjem za njegov prispevek k napredku gimnastike. Prejel je še najvišjo jugoslovansko državno nagrado AVNOJ (1969), državno odlikovanje SFRJ red zasluge za ljudstvo z zlato zvezdo (1964), najvišje priznanje Mednarodnega olimpijskega komiteja olimpijski red (L'Ordre Olympique, 1985) ter državno odlikovanje RS zlati red zaslug za velik prispevek na področju športa in izjemne dosežke v gimnastiki (2009).

# data[].attributes.body
Bog konja so ga imenovali Japonci

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Prvi vidnejši uspeh je Mateja doživela že leta 1984, ko je postala mladinska svetovna prvakinja v veleslalomu, isto leto pa je nastopila tudi na olimpijskih igrah v Sarajevu. V sezoni 1985/86 je v veleslalomu v slovaških Visokih Tatrah dosegla prvo slovensko žensko zmago v svetovnem pokalu. Tisto leto je dobila tudi zadnjo tekmo sezone v kanadskem Bromontu. Leta 1987 je na svetovnem prvenstvu v švicarski Crans Montani osvojila kar tri medalje. Poleg srebrne v veleslalomu, je prismučala še do brona v supervelesalomu in slalomu. Leto kasneje se ji je na olimpijskih igrah v kanadskem Calgaryju za las izmuznila medalja v veleslalomu, ji je pa uspelo priti do srebrne slalomske medalje. V sezoni 1987/88 je osvojila mali kristalni globus v veleslalomski razvrstitvi. Na svetovnem prvenstvu v Vailu leta 1989 je postala svetovna prvakinja v slalomu, v veleslalomu pa je stopila na najnižjo izmed zmagovalnih stopničk, potem, ko so zaradi dopinga diskvalificirali tretjeuvrščeno Francozinjo Christelle Guignard. Po koncu sezone 1989/90 je pri zgolj 22 letih zaradi nesoglasij s Smučarsko zvezo Slovenije končala tekmovalno kariero. Skupaj je v svetovnem pokalu osvojila 7 zmag in 22 uvrstitev na zmagovalni oder.

Po končani karieri je več let delala za podjetje Rossignol ter pisala kolumne in intervjuala športnike za revijo Stop. Za zelo kratek čas je vstopila tudi v politiko, kot članica Demokratov.

Ima hčerko Taro, rojeno leta 1998. Je diplomantka delovne terapije na visoki šoli za zdravstvo izobražena za psihodramo. Službuje na psihiatrični kliniki in vodi terapevtske skupine.

Skupna razvrstitev

Prva številka pomeni uvrstitev, druga v oklepaju pa osvojene točke.

# data[].attributes.attachment_link.title
Mateja Svet - Wikipedija, prosta enciklopedija

# data[].attributes.attachment_link.description
Prvi vidnejši uspeh je Mateja doživela že leta 1984, ko je postala mladinska svetovna prvakinja v veleslalomu, isto leto pa je nastopila tudi na olimpijskih igrah v Sarajevu. V sezoni 1985/86 je v veleslalomu v slovaških Visokih Tatrah dosegla prvo slovensko žensko zmago v svetovnem pokalu.

# data[].attributes.body
Mateja Svet