# data[].attributes.headline
Водяник (Мельник)

# data[].attributes.subject
Водяник (Мельник)

# data[].attributes.body
Водяник — водяний цар, що володіє всією водою в світі болотами. Дух рік та озер.

”Виринає посеред озера. Він древній сивий дід, довге волосся і довга біла борода всуміш з баговинням звисають аж по пояс. Шати на ньому - барви мулу, на голові корона із скойок… Голос глухий, але дужий…”

"То Водяник в драговині цупкій привик одвіку усе живе засмоктувати."

Водяник є уособленням рис деспотичного хазяїна. Багнюка, у якій він звик жити, впливає і на його спосіб мислення. Він би тягнув усе до своїх володінь.У творі Водяник був вороже налаштований до світу людей.

# data[].attributes.headline
Русалка Польова

# data[].attributes.subject
Русалка Польова

# data[].attributes.body
Русалка Польова – подруга Мавки. Має ніжний та лагідний характер. Благає Мавку зупинити Лукаша, коли той починає жати пшеницю в полі, бо це завдає їй болю.
"З жита раптом виринає Русалка Польова; зелена одіж на їй просвічує де-не-де крізь плащ золотого волосся, що вкриває всю її невеличку постать;
на голові синій вінок з волошок, у волоссі заплутались рожеві квіти з куколю, ромен, березка."
Це другорядний, міфічний персонаж твору.  У творі мало інформації про неї, але на мою думку це простий образ красивої,  невинної русалки.

# data[].attributes.body
Лукаш — зовсім молодий хлопець («в очах ще має щось дитяче», — читаємо в ремарці), він людина, тому й по-людському розуміє любов як потаємне незбагненне почуття. А для Мавки, як і решти лісових створінь, це цілком природний стан. Проте її любов до Лукаша зовсім не подібна на легкодумні залицяння з Перелесником, які вона знала до цього.Лукаш уособлює творчу людину, яка втрачає свою особистість та свій талант, поступившись своїм ваганням та матеріальним інтересам. На мою думку, Лукаш не цінує «душі своєї цвіту», не знає, які дива може творити тихий голос його сопілки.

# data[].attributes.headline
Килина(Москалюк)

# data[].attributes.subject
Килина(Москалюк)

# data[].attributes.body
Килина – духовний антипод Мавки, занадто меркантильна й приземлена жінка.

Зовнішній вигляд Килини описано детально:

«Молода повновида молодиця, у червоній хустці з торочками, у бурячковій спідниці, дрібно та рівно зафалдованій, так само зафалдований і зелений фартух з нашитими на ньому білими, червоними та білими стяжками… намисто дзвонить дукачами на білій пухкій шиї, міцна крайка тісно перетягає стан і від того кругла, заживна постать здається ще розкішнішою».

Килина виступає в ролі негативного персонажа, тому, звісно, вона мені не подобається. Вона носить у собі примітивні цінності по типу матеріального багатсва: "Для вульгарної та обмеженої Килини чи не найбільший життєвий скарб — «корова турського заводу» ". Вона не має високого духовного рівня, тому й не знаходить справжнього щастя у житті

# data[].attributes.headline
Злидні(Карпенко) 

# data[].attributes.subject
Злидні(Карпенко) 

# data[].attributes.body
Зли́дні — у східнослов'янській міфології, зокрема українців і білорусів, — злі духи, які приносять у дім нещастя. У переносному значенні злидні — бідність (жити в злиднях — жити в бідноті).Злидні уявлялися як маленького зросту діди в лахмітті або як Злидня — стара негарна жінка. Відомі й уявлення про злиднів як нечітких круглих створінь. Зазвичай злиднів дванадцять і живуть вони в запічку.Часом вважалися слугами Лиха, що живе в старих млинах. Саме з млинів вони переселяються за вказівкою Лиха в хати.

Цим духам приписувалося принесення нещасть — якщо вони оселяються в хаті, то хазяїн швидко бідніє і ніяк не може розбагатіти. Шляхом позбутися злиднів вважалося заманити їх у пляшку, табакерку, діжку, мішок тощо, закрити її та викинути чи закопати. Тоді хазяїн швидко розбагатіє, але якщо хтось інший випустить злиднів, вони причепляться до нього та оселяться вже в його хаті. Вважалося, коли мести підлогу в напрямку дверей — можна вигнати злиднів, якщо від дверей — навпаки впустити. Коли пронизати злиднів кілком, вони помруть і їх слід викинути в болото. Проте щойно витягнути кілок злидні оживуть. За іншими переказами злидні селяться там, де не турбуються належно про свою оселю, лінуються виконувати хатню роботу, пиячать. У роботящого хазяїна злидні не заводяться, а якщо є, то тікають.
Цитати

1. … малі, заморені істоти, в лахмітті, з вічним гризьким голодом на обличчі, з’являються з-за кутка хатнього)…
2.Один Злидень кидається їй на груди, смокче калину, інші сіпають його, щоб і собі покуштувати, гризуться межи собою і гарчать, як собаки.
3.Так дай нам їсти, бо й тебе з’їмо!

# data[].attributes.headline
4. Перелесник (Кіку Яна)

# data[].attributes.subject
4. Перелесник (Кіку Яна)

# data[].attributes.body
Перелесник енергійний, жвавий, веселий лісовий хлопець, закоханий у Мавку, він допомагає їй у скрутні хвилини, намагається врятувати її життя. Кохається з дівчатами, забирає їхню силу і красу, завдяки цьому сам такий гарний.
«... гарний хлопець у червоній одежі, з червонястим  буйно розвіяним, як вітер, волоссям, з чорними бровами, з блискучими очима»
Як до героя я відношусь нейтрально до нього, але мені подобається те, що він допомагав Мавці

# data[].attributes.body
1.Куць - це західноукраїнська версія чорта або біса, він живе поряд із нами та повсякчас намагається зробити наше життя максимально неприємним. Славився хитрістю,  підступністю, він прислужував більш могутнім істотам, відрізнявся боягузливим характером та неконтрольованим бажанням нашкодити.
2."(... З-за купини вискакує Куць,
молоденький чортик-паничик).
Куцю-Куцю,
поцілуй у руцю!
(Свавільним рухом простягає йому руку, він цілує)."
3. Так як прототипом цього образу став чорт, то в нього не має позитивних якостей. Він являється міфологічним персонажем, який додав різноманіття в уявленні про жителів лісу.

# data[].attributes.headline
7.Калина(Цимбал Ольга)

# data[].attributes.subject
7.Калина(Цимбал Ольга)

# data[].attributes.body
1.Калина- у творі "Лісова пісня" є  духовним антиподом Мавки, занадто меркантильною й приземленою жінкою, яка занає собі ціну, та намагається звабити Лукаша. Підлизуючись до його матері, та намагаючись отримати матеріальне забезпечення , вона приховує свою істину натуру за маскою доброї дівчини. Звабивши Лукаша та неоримавши бажанаго, дівчина перестає грати і показує своє справжнє лице.
2.Зовнішність цієї героїні описана досить  детально:
«Молода повновида молодиця, у червоній хустці з торочками, у бурячковій спідниці, дрібно та рівно зафалдованій, так само зафалдований і зелений фартух з нашитими на ньому білими, червоними та білими стяжками… намисто дзвонить дукачами на білій пухкій шиї, міцна крайка тісно перетягає стан і від того кругла, заживна постать здається ще розкішнішою».
3. На мою думку Калина є негативним персонажем, якому потрібно лише матеріальне забезпечення, та добробут в господарстві. На жаль дівчина так і не змогла пізнати справжнього щастя і зрозуміти, що програла мавці на духовному рівні.

# data[].attributes.body
Ма́вка, також на́вка, ня́вка, лісова русалка — істота української міфології, близька до русалки, в образі гарної оголеної дівчини з довгим розпущеним волоссям. Згідно з народними повір'ями, на мавок перетворюються душі утопельниць та дівчаток, померлих без хрещення.

Образ мавки:
Уявлення про мавок побутують в Карпатах, на Поділлі та Волинні. Типовий образ мавки — це дівчина з зеленим волоссям. В народних переказах часто додається, що мавка не має спини, так що ззаду видно нутрощі. Звичайним місцем їх перебування є ліси. Мавками ставали діти, померлі нехрещеними, рідше — діти, яких украв чорт. Так ставалося з тими, що померли після семимісячного віку, померлі раніше ставали потерчатами. Як і у випадку з русалками, мавки можуть мати чоловічих відповідників — нявкунів. Поширеним було уявлення про танці мавок на так званих ігровищах — місцях, де не росте трава. Часом їм приписувалося висаджування квітів у горах. Вважалося, мавки можуть заманювати хлопців у хащі, де лоскотати їх до смерті. Також вони приходили вночі до людей, особливо жінок і дітей, щоб висмоктувати через груди силу.

На мавок дуже схожі майки, що однак зрідка відрізняються виглядом — це дівчата дуже малого зросту. За поведінкою ж тотожні мавкам. Способом протидії майкам було прибивання над дверима з внутрішнього боку хатньої стіни ляльок-мотанок. В переказах описується, що майку можна спіймати і взяти за дружину, але шлюб з нею буде нещасливий. Якщо запитати в майки-дружини про якусь таємницю, вона обов'язково дасть відповідь, а після цього зникне.

# data[].attributes.headline
11.Злидні(Красножон)

# data[].attributes.subject
11.Злидні(Красножон)

# data[].attributes.body
1. Злидні уявлялися як маленького зросту діди в лахмітті або як Злидня — стара негарна жінка. Відомі й уявлення про злиднів як нечітких круглих створінь. Зазвичай злиднів дванадцять і живуть вони в запічку. Часом вважалися слугами Лиха, що живе в старих млинах. Саме з млинів вони переселяються за вказівкою Лиха в хати.

Цим духам приписувалося принесення нещасть — якщо вони оселяються в хаті, то хазяїн швидко бідніє і ніяк не може розбагатіти. Шляхом позбутися злиднів вважалося заманити їх у пляшку, табакерку, діжку, мішок тощо, закрити її та викинути чи закопати. Тоді хазяїн швидко розбагатіє, але якщо хтось інший випустить злиднів, вони причепляться до нього та оселяться вже в його хаті. Вважалося, коли мести підлогу в напрямку дверей — можна вигнати злиднів, якщо від дверей — навпаки впустити. Коли пронизати злиднів кілком, вони помруть і їх слід викинути в болото. Проте щойно витягнути кілок злидні оживуть. За іншими переказами злидні селяться там, де не турбуються належно про свою оселю, лінуються виконувати хатню роботу, пиячать. У роботящого хазяїна злидні не заводяться, а якщо є, то тікають
2. Цитата із твору
"(малі, заморені істоти, в лахмітті, з вічним, гризьким голодом на обличчі, з’являються з-за кутка хатнього)

Ми тут! А хто нас кличе?"

# data[].attributes.headline
10.Потерчата(Настевич) 

# data[].attributes.subject
10.Потерчата(Настевич) 

# data[].attributes.body
1) Потерчата - маленькі водяні істоти, на яких, за народними уявленнями, перетворилися душі потоплених нехрещених дітей. Iх можна побачити по блимаючих вогниках на старих озерах. Їх називають русалками з народних балад, тобто втоплені нехрещені байстрята. Їхні образи — а це у драмі бліді дітки в біленьких сорочечках — мимоволі викликають жаль. Вони не вибирали свою долю:
2) "….Нас матуся положила і м'якенько постелила, бо на ріння, на каміння настелила баговиння, і лататтям повкривала, і тихенько заспівала: "Люлі-люлі-люлята, засніть, мої малята!"
"двоє маленьких, бліденьких діток у біленьких
сорочечках виринають з-поміж латаття"
3) В "Лісовій пісні" Потерчата мають не велику роль, але навіть ця частина їхнього перебування у твої змушує всіх проявляти неабиякий жаль та співчуття, адже їх,в свою чергу, покинули батьки. Вони зовсім беззахисні та мусять підкорятися і Русалці, й Водянику.

# data[].attributes.headline
14.Водяник (Фанасєєва Вероніка)

# data[].attributes.subject
14.Водяник (Фанасєєва Вероніка)

# data[].attributes.body
Водяник – це суворий та справедливий дух води, він стежить за порядком та не любить зазіхання з боку чужинців.  Водяник є уособленням рис  хазяїна. Багнюка, у якій він звик жити, впливає і на його спосіб мислення. Він би тягнув усе до своїх володінь
2.Цитати до образу "Водяник" "Виринає посеред озера. Він древній сивий дід, довге волосся і довга біла борода всуміш з баговинням звисають аж по пояс. Шати на ньому – барви мулу, на голові корона із скойок. Голос глухий, але дужий…"

"Іди на дно! Не смій мені зринати
три ночі місячні поверх води!". "То Водяник
в драговині цупкій привик одвіку
усе живе засмоктувати"

"Той клятий Водяник! Бодай би всох!
Я, наловивши риби, тільки виплив
на плесо душогубкою, – хотів
на той бік передатися, – а він
вчепився цупко лапою за днище,
та й ані руш! Ще трохи – затопив би!"

# data[].attributes.body
1.Лісовик уявлявся як дід, часто одягнений у звірині шкури чи червоний одяг. Може змінювати зріст, стаючи то нижчим від трави, то вищим за дерева. Очі цього духа зелені й палають. Також лісовик здатний постати в подобі вовка, сови... Влітку ходить лісом, а взимку спить у землі. Може лякати людей, що заходять до лісу, своїм сміхом, збивати зі шляху, забрати дитину. Вважався покровителем вовків та дрібних звірів, що випасає зайців і оленів, а ведмеді служать йому як охоронці.
2."… малий, бородатий дідок, меткий рухами, поважний обличчям; у брунатному вбранні барви кори, у волохатій шапці з куниці …", "Я звик волю шанувати. Грайся з вітром, жартуй із Перелесником, як хочеш, всю силу лісову і водяну, гірську й повітряну приваб до себе,
але минай людські стежки, дитино, бо там не ходить воля, – там жура тягар свій носить. Обминай їх, доню:
раз тільки ступиш – і пропала воля!"
"Лісовик виходить з гущавини. Він у довгій киреї барви старого золота з темно-червоною габою внизу, навколо шапки обвита гілка достиглого хмелю."
3.Лісовик — лісовий дух, втілення лісу; Лісовик є символом небезпеки , яка підстерігає людину в лісі . Образ лісовика перегукується з іншими міфологічними образами мавок , чугайстра , русалок... Лісовик збиває людей з дороги усіляко шкодить їм. Вважалося, що , якщо людина хоче нашкодити лісу , то лісовик закрутить стежки і людина не вийде ніколи з відти.

# data[].attributes.body
1. У народі верба - символ надзвичайної життєздатності: вона росте без особливих на те умов, гілка без коріння приживається в будь-якому грунті.

2. В народі кажуть: “Верба, що лугова трава, її викосиш, а вона знову росте”.
3. Коли Мавка стає вербою, вона очищається від напасті (Килина). У народнопісенній творчості цей мотив найповніше вилився в баладу про невістку-тополю.
4. Особливість верби-воскресати.
....Легкий, пухкий попілець
ляже, вернувшися, в рідну землицю,
вкупі з водою там зростить вербицю, —
стане початком тоді мій кінець.

# data[].attributes.headline
2. "Той що в скалі сидить"

# data[].attributes.subject
2. "Той що в скалі сидить"

# data[].attributes.body
1. Той, що в скелі сидить – «страшне Марище», злий та лихий дух підземелля, який карає неслухняних лісових істот за зраду місцевих законів (так, він ув’язнює Мавку за те, що вона кохалася з людським хлопцем).
2. Цитати до образу Марища або «Той, що в скалі сидить"
"Раптом з-під землі з’являється темне, широке, страшне Марище."
Роль марища у тексті?
Перелесник кружляє Мавку у вирі шаленого танцю — раптом із землі з'являється страшне Марище і вмовляє Мавку піти з ним у далекий край, де «ні дерево, ні зілля не шелестить, не навіває мрій» — тут з’являється Лукаш; побачивши бліду Мавку, каже: «Яка страшна! Чого ти з мене хочеш?» — Лукаш поспішає до хати й просить матір готувати хліб для старостів, бо завтра буде сватати Килину — почувши ці слова, Мавка зриває із себе багряницю й просить Марище забрати її із собою — вони зникають під землею.
3. На картинці зображено образ "Того, що в скалі сидить", який ув'язнює Мавку

# data[].attributes.headline
3."Той,що греблі рве"

# data[].attributes.subject
3."Той,що греблі рве"

# data[].attributes.body
1.“Той, що греблі рве” – молодий, дуже білявий, синьоокий, з буйними і разом плавкими рухами; одежа на йому міниться барвами, від каламутно-жовтої до ясно-блакитної, і поблискує гострими злотистими іскрами.
2.Цитати до образу «Той, що в греблі рве"
1." Нерідний він, хоч водяного роду.
Зрадлива і лукава в нього вдача.
Навесні він нуртує, грає, рве,
зриває з озера вінок розкішний,
що цілий рік викохують русалки,
лякає птицю мудру, сторожку,
вербі-вдовиці корінь підриває
і бідним сиротятам-потерчатам
каганчики водою заливає,
псує мої рівненькі береги
і старощам моїм спокій руйнує.
А влітку де він? Де тоді гасає,
коли жадібне сонце воду п’є
із келиха мого, мов гриф неситий,
коли від спраги никне очерет,
зоставшися на березі сухому,
коли, вмираючи, лілеї клонять
до теплої води голівки в’ялі?
Де він тоді?"
2."Тоді я в морі, діду.
Мене на поміч кличе Океан,
щоб не спило і в нього чашу сонце.
Як цар морський покличе – треба слухать.
На те є служба, – сам здоровий знаєш."
3."Таж він тебе занапастив би тільки,
потяг би по колючому ложиську
струмочка лісового, біле тіло
понівечив та й кинув би самотню
десь на безвідді."
4."Але ж він вродливий!"
3.Думка про образ
Той,що в греблі сидить-це жвавий та енергійний водний хлопець з занадто бурхливою та непередбачуваною поведінкою.Він був своєрідним анархістом та бунтарем.Загалом,цей образ використаний лише в декількох діях,тож інформації про нього не дуже багато.На мою думку,цей образ є дуже цікавим ,оскільки хлопець вирізняється своєю непередбачуваною поведінкою і я б  хотіла,щоб цей образ був більше присутній у цій драмі-феєрії.
5.Зображення “Того, що греблі рве”

# data[].attributes.attachment_link.title
Той,що греблі рве

# data[].attributes.headline
4.Русалка Польова

# data[].attributes.subject
4.Русалка Польова

# data[].attributes.body
1.Русалка Польова –  це подруга Мавки з ніжним та лагідним характером. Вона благає Мавку зупинити Лукаша, коли той починає жати пшеницю в полі, таким чином завдаючи болю Русалці Польовій.
2.«зелена одіж на їй просвічує де-не-де крізь плащ золотого волосся, що вкриває всю її невеличку постать; на голові синій вінок з волошок, у волоссі заплутались рожеві квітки, ромен, березка»
3.

# data[].attributes.headline
6. Дядько Лев

# data[].attributes.subject
6. Дядько Лев

# data[].attributes.body
1.Образ дядька Лева – один із найбільших позитивних серед людських персонажів твору. Він знав ціну краси і гармонійного співіснування людини з природою, добре знав і те, що протиставити себе природі, знехтувати її закони – значить підрубати гілку, на якій сидиш. Він дбайливо ставився до лісу, із симпатією – до Мавки та інших лісових істот. Таке ставлення до природи дядько Лев виховував і у свого небожа Лукаша.

2. «…уже старий чоловік, поважний і дуже добрий з виду; по-поліському довге волосся білими хвилями спускається на плечі з-під сивої повстяної шапки-рогатки; убраний… у полотняну одежу в ясно-сиву, майже білу свиту; на ногах постоли, в руках кловня, коло пояса на ремінці ножик, через плече виплетений з лика кошіль (торба) на широкому ремені».
3. Дядько Лев – добра та порядна людина, яка шанує закони природи та вчить робити це інших. Він чесний, мудрий, має велике благородне серце, за що його всі поважають.

# data[].attributes.headline
5.Перелесник (Бондар В.)

# data[].attributes.subject
5.Перелесник (Бондар В.)

# data[].attributes.body
1.Це надзвичайно енергічний,жвавий,веселий лісовий хлопець,закоханий у Мавку,він допомага є їй у скрутну хвилину,намагається врятувати їй життя.
2. « гарний хлопець у червоній одежі,з червонястим,буйно розвіяним як вітер,волоссям,з чорними бровами,з блискучими очима».
3.https://navsi200.com/media/images/2.-Perelesnik.original.jpg

# data[].attributes.body
1. Ма́вка, також на́вка, ня́вка, лісова русалка — істота української міфології, близька до русалки, в образі гарної оголеної дівчини з довгим розпущеним волоссям. Згідно з народними повір'ями, на мавок перетворюються душі утоплениць та дівчаток, померлих без хрещення.

2. Зовнішність Мавки описано досить побіжно: «В ясно-зеленій одежі, з розпущеними чорними, з зеленим полиском, косами…». «Як дівчина… ба ні, хутчій як панна, бо й руки білі, і сама тоненька, і якось так убрана не по-наськи…»

3. Без сумніву, це ідеалізований і сильний образ: лісова красуня намагається наблизити дійсність до мрії, на шляху до щастя її ніщо не може зупинити. Вона без жалю покинула заради «людського хлопця» лісові хащі й могла б знайти з людьми спільну мову, якби всі вони були такими мудрими, як дядько Лев.

4. Мавка ж принесла в Лукашеву хату не тільки красу: з нею прийшла до лісової господи прихильність природи й достаток («Як вона глядить корів, то більш дають набілу»).

# data[].attributes.body
1.Килина - міцна,гарна повновида молодиця, яка знає ціну своїм чарам.Вона підступна і лукава.Вона підлещується до його матері, щоб сподобатися, вихваляється своїм багатством і хазяйновитістю.Проте, звабивши Лукаша, і не отримавши від нього очікуваного матеріального благополуччя, Килина стає сама собою:сварливою, ледащою, неохайною.
2."Від озера наближається мати, а з нею молода повновида молодиця, в червоній хустці з торочками, в бурячковій спідниці, дрібно та рівно зафалдованій; так само зафалдований і зелений фартух з нашитими на ньому білими, червоними та жовтими стяжками; сорочка густо натикана червоним та синім, намисто дзвонить дукачами на білій пухкій шиї, міцна крайка тісно перетягає стан, і від того кругла, заживна постать здається ще розкішнішою. Молодиця йде замашистою ходою, аж стара ледве поспіває за нею."
3.Образ Килини є негативним.На відміну від Мавки,для якої ліс - жива істота,Килина бачить в ньому тільки наживу.Вона хитра,як лисиця.Ця жінка не мала щирих почуттів до Лукаша та його матері.На мою думку,Килина - людина,в якої немає нічого святого.