# data[].attributes.body
El romanticisme va ser una època que va començar més o menys des de finals del segle XVIII i que va acabar a principis del segle XX.  Dins d'ella hi van haver molts músics i compositors molt influents i que van ser molt significatius en aquella època. Hi van haver molts músics i compositors, però els més destacats van ser:  Ludwig van Beethoven, Franz Schubert i Frédéric Chopin.

Ludwig van Beethoven o més conegut com a Beethoven va néixer l'any 1770 i va morir al 1827 a Àustria.  Va ser un compositor, director d'orquestra, pianista i professor de piano alemany. Va ser una de les figures més importants i destacades durant dos períodes, el classicisme i romanticisme. Va fer grans composicions molt innovadores com ara les seves simfonies i sonates per a piano, ja que van establir les grans bases de la música romàntica.

Franz Peter Schubert va ser un compositor austríac dels principis del Romanticisme, i que, alhora, va ser el continuador de la sonata clàssica seguint el model de Ludwig van Beethoven. Va néixer l'any 1797 i va morir al 1828. Era molt conegut pels Lieder, que eren cançons d'art alemanyes, i les seves composicions van ajudar a donar forma a la tradició de les cançons romàntiques.

Frédéric Chopin va ser un professor, compositor i pianista franc-polonès, considerat un dels més importants de la història i un dels majors representants del Romanticisme musical, que va néixer al 1810 i va morir al 1849.
La seva música a piano personificava l'estil romàntic. A més les seves obres, inclosos els nocturns, ballades i estudis, van emfatitzar la intensitat emocional i la tècnica virtuosa del piano.

# data[].attributes.body
En aquest època la música va ser molt influenciada pels valors del romanticisme.
Era un moviment cultural que donava molta importància a:
1. La individualitat i la diferència
2. El món interior, l'expressió de sentiments

Es busquen nous recursos expressius, per a donar llibertat a les persones i que així expressin els seus sentiments.
Van canviar totalment les formes musicals del classicisme, ja que el que es buscava eren melodies molt intenses i expressives, frases irregulars, ritmes complexos i variats, l'harmonia rica i els canvis de tonalitat.

Per últim, en el romanticisme els instruments més utilitzats eren el piano i el violí. El piano per la potència que té i el violí per la agilitat.

# data[].attributes.headline
INSTRUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES

# data[].attributes.subject
INSTRUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES

# data[].attributes.body
En el romanticisme van haver molts instruments de nou coneixement que van ser molt representatius i importants en aquella època, com per exemple: contrafagot, saxofon, el corn anglès, la tuba, l'harmònic... Entre molts més.

A part dels instruments, també van haver-hi diferents formes musicals com: el poema simfònic, preludi, nocturn, estudi...
El nocturn consistia en petites composicions fetes per a tocar per la nit en festes o a l'aire lliure.
L'estudi és un gènere lligat al virtuosisme i l'aprenentatge.
El poema simfònic és una composició que descriu amb la seva melodia: una història, un paisatge, una situació personal o un sentiment i que esta feta per ser interpretada per una orquestra.

Per últim també van haver varies obres musicals, entre elles la ''Puccini'' , ''Elgar'', ''Rota'' i moltes altres.

# data[].attributes.body
El classicisme va començar aproximadament des de mitjans del segle XVIII fins a principis del segle XIX. Durant aquest temps, van sorgir molts músics i compositors influents i molt importants, els quals es segueixen recordant avui dia. Alguns dels més destacats van ser Wolfgang Amadeus Mozart o més conegut com Mozart, Ludwig van Beethoven, més conegut com a Beethoven i Joseph Haydn

Wolfgang Amadeus Mozart va néixer al 1756 i va morir l'any 179. Va ser un compositor prolífic, pianista, director d'orquestra i professor de l'antic arquebisbat de Salzburg, mestre del Classicisme, considerat un dels músics més influents i destacats de la història.

Va ser conegut pel seu domini de diverses formes musicals, com simfonies, concerts, música de cambra, òperes i música coral.  Algunes de les seves obres més destacades van ser "Eine kleine Nachtmusik", la Simfonia número 40 i "Les noces de Fígaro".

Ludwig van Beethoven va néixer el 1770 i va morir l'any 1827. Va ser un compositor, director d'orquestra, pianista i professor de piano alemany. El seu llegat musical va des del Classicisme fins als inicis del Romanticisme.
Les seves composicions, com les seves simfonies, sonates per a piano i quartets de corda, van demostrar el seu enfocament i la seva profunditat emocional. Algunes de les seves obres van ser la Simfonia número 5, la Simfonia número 9  i "Moonlight Sonata".

# data[].attributes.body
Durant el classicisme es van desenvolupar  les possibilitats tímbriques de l'orquestra i es van consolidar les petites agrupacions instrumentals de la música de cambra.

També es va desenvolupar bastant la melodia acompanyada i es va donar molta molta importància  a l’ordre i l’estructura de la música consolidant-se la forma sonata com a una forma instrumental principal.

Amb l’òpera  va començar la música com a espectacle per al gran públic, o també anomenada música popular.  Però s'hi distingien dos tipus d'òperes:

1. Òpera seriosa: Consistia en música molt més elaborada creada i feta per a la noblesa i l'alta burgesia.

2. Òpera còmica: Consistia en música molt menys creada i feta elaborada per a les classes inferiors.

# data[].attributes.body
El Barroc va ser un període de la història de la cultura occidental que es va desenvolupar a Europa entre els segles XVI i XVII i que va ser originat per una nova forma de concebre l'art i que, a partir  de diferents contextos historicoculturals, va produir obres en nombrosos camps artístics com: literatura, arquitectura, escultura, pintura, música, òpera , dansa, teatre...

Hi van haver nombrosos artistes musicals com: Henry Purcell, Antonio Vivaldi, Domenico Scarlatti... Però entre tots aquests artistes hi va haver un que va destacar de forma pròpia i excepcional, i ell va ser Johann Sebastian Bach.

Johann Sebastian Bach va ser un compositor. músic, director de orquestra, mestre de capella, cantor i professor alemany del barroc. Va néixer el 31 de març de 1685 a Eisenach, Alemanya i va morir el 28 de juliol de 1750 a Leipzig, Alemanya. A més va ser el membre més important de una de les famílies de músics més importants i destacades de la història de la música, amb més de 35 compositors famosos, que s'anomenava la família Bach.

La seva obra ha sigut bastant variada, va ser una carrera en la que el que més destacava eren els Concerts de Brandeburgo, la Passió segons Sant Mateu, la Tocata i Fuga en re menor o les Cantates sacres, 80,140 i 147, entre moltes més. Va ser un gran compositor, però també un gran interprète de la clau, el teclat i l'òrgan.

# data[].attributes.body
En el Renaixament després d'estar molts anys pensant que déu era el centre de tot, en aquell moment hi regnava l'humanisme. I era un corrent cultural que posava l'espècie humana en el centre. Cotinuaven creient en déu però ja no ho ocupava tot, és a dir que no era el centre de la majoria de les coses.

Van haver molts músics i compositors que van marcar un recorregut molt important en aquella època com: Heinrich Isaac, Alonso de Mudarra, Orlande di Lassus... Però el paper d'un dels més importants i caracterísitcs d'aquella època se'l va emportar Tomàs Luis de Victoria.

Tomàs Luis de Victoria va ser un sacerdot catòlic, mestre de capella i un compositor polifonista del renaixament espanyol.
És va considerar un dels compositors més importants amb un estil molt innovador que va anunciar l'imminent barroc.
Va nèixer lany 1548 a Àvila i va morir al 1611 a Madrid.
Una de les obres més importants que va composar va ser Officium Defunctorum, un ofici de difunts per a cor a sis veus.

# data[].attributes.body
Algúns dels músics més importants, van ser: Hildegard von Bingen d'Alemanya, Francesco Landini d'Italia, Adam de la Halle de França...

Francesco Landini va ser un músic i poeta Italià. Però sobretot va destacar com a compositor, ja que es conserven 154 obres d'ell. Les seves obres van ser:

141 ballate, a dues i tres veus, 11 madrigals, a dues i tres veus, un madrigal canònic a tres veus, i una caccia a tres veus.

Adam de la Halle va ser un trober, compositor i poeta frances, però molts el coneixien com ''le bossu d'Arrás''.
Va destacar en el genère de '' la jeux partis'' i ''la chanson''.
A més, va composar moltes obres polifòniques com ''Le jeu de Robin et Marion. També altres de les seves obres van ser: ''Deux chansons'' i ''Jeu d'Adam et pélérin''.

Hildegard von Bingen va ser una santa abadessa benedictina polímata ,compositora, escriptora, filòsofa, científica, naturalista, mèdica, mística, líder monacal i profetessa alemana.
Respecte a la música, ella deia que cantar era una pràctica mediàdora per la que els humans fa present a déu, perquè al mateix temps, també està renovant la seva pròpia condició paradisíaca.

# data[].attributes.body
En l'Edat Mitjana es distingien 2 tipus de músiques: la Música Religiosa o sacra i la Música Profana o no religiosa.

En la múscia religiosa es pràcticava el cant coral, també conegut com cant gregorià o cant pla, que es cantava a missa amb el principal objectiu de trasmetre valors socioculturals a travès de cançons escrites en llatí dels textos biblícs.
A més s'inventen la notació musicals i les notes musicals, ja que  transmetien la música per documents escrits a mà, és a dir sense ser memoritzat.
Per últim es va començar a experimentar amb intervals consonants, que vol dir que sona estable i complet, per tant transmet com una sensació de repòs i tranquilització a l'oïda.

La música profana a diferència de la religiosa era composta per trobadors/es, que eren poetes que componien i recitaven poemes, i era interpretada pels joglars ( o menestrelli) que eren persones que anaven pel poble amb l'objectiu de l'entreteniment i diversió social.
A més una de les grans diferències respecte a la música religiosa és que la profana es transmetia oralment i de memòria, i a més les cançons eren acompanyades de manera automàtica per instruments.

# data[].attributes.body
En el Barroc es valora la intensitat emocional i per això s'utilitza una ornamentació ben rica i el contrast de textures, intensitats, dinàmiques, timbres i tempos. Es continua utilitzant la polifonia , però hi destaca una veu principal que correspon amb la textura de la monodia acompanyada. I per últim l'acompanyament d'ella es fa amb un baix continu.

Durant aquesta epòca la música profana va guanya molt de protagonisme respecte a la religiosa.

En ella es va establir la matèria teòrica de l'harmonia musical i es va descobrir la tonalitat (acords de tònica, subdominant i dominant) tal com es coneix fins avui dia. A més, aquell mateix any, el 1722, Johann Sebastian Bach va demostrar la seva validesa de la tonalitat amb l'onra ''El Clave ben temperat i Jean Philippe Rameau va escriure el primer tractat d'harmonia.

Va sorgir una nova agrupació instrumental amb diversos instruments, sobretot hi van aparèixer els de corda fregada: l'orquestra.

I per últim l'any 1600 va aparèixer el gènere de l'Òpera (el teatre musical) elaborat per a la noblesa i l'alta burgesia del barroc.

# data[].attributes.headline
INSTUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES

# data[].attributes.subject
INSTUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES

# data[].attributes.body
En aquella època la música instrumental és independent de la música vocal i té els seus propis gèneres. Van sorgir noves formes instruentals, instruments i agrupacions.
Entre els nous instruments hi van destacar:

1. El clarinet, va ser una modificació d'un instrument molt popular i conegut a Europa anomenat ''chalumeau'', el qual Johann Christopher Denner (un constructor d'instruments alemany) va afegir-li una clau per augmentar-ne el registre.

2. El pianoforte, que va ser creat per l'itàlia Bartolomeo Cristofori, que el que volia aconseguir era fer un clavicèmbal amb capacitat de fer sons suaus i forts.

En aquesta època també diversos compositors i Franz Joseph Haydn van desenvolupar una forma de composició a la que van anomenar forma sonata.  Ell junt a Beethoven i Mozart la van emprar i desenvolupar molt.

La simfonia té tres o quatre moviments: el primer té forma sonata i els altres variant tant en tempo com en en caràcter.

El concert és una obra per a instrument solista i orquestra en tres moviments: forma sonata, cançó i rondó.

# data[].attributes.headline
INSTRUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES  

# data[].attributes.subject
INSTRUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES  

# data[].attributes.body
En la edat mitjana hi va haver una gran aportació de riquesa musical, ja que es van crear molts estils musicals nous que van estar acompanyats per la creació de nous instruments que actualment es segueixen utilitzatnt com: l'arpa, el laúd, la gaita,  la flauta de bec, el rabel, entre molts més.

I les seves formes instrumentals més representatives eren els instruments de vent i de corda.

Per últim les obres músicals més importants eren els cants gregorians, que van ser la música sacra més important i més escoltada per nobles, homes i dones de l'esglèsia.
Aquests cants eren un tipo de cant pla, simple, monòdic i amb una música que era subordinada al text que s'utilitzava en el culte de l'esglèsia catòlica.

# data[].attributes.body
En aquesta època tant en la música religiosa com en la profana s'hi van afegir noves característiques.

En la música religiosa hi van aparèixer les Capelles instrumentals, que eren un conjunt de cantaires compost tant per adults com per nens que estava abocat a la interpretació de música polifònica vocal i sota la supervisió d'un mestre (mestre de Capella) i amb l'ajuda d'un organista.
S'utilitzava per a interpretar la música en Missa amb l'objectiu de poder transmetre valors socioculturals a partir de cançons interpretades en llatí, tretes de textos biblícs, amb la possibilitat d'estar acompanyades, o no, d'instuments.
També es va perfeccionar la notació, i a més gràcies a l'invenció de l'impremta la música és va poder difondre mol més, per tant va tenir una major difussió.
I per últim es va començar a desenvolupar l'harmonia amb acords triades, és a dir: Polifonia homòfonica, que vol dir tenir varies o diferents veus al mateix ritme, i Polifonia contrapuntística, varies o diferents veus amb diferents ritmes cadascuna.

La música profana va estar molt influenciada pels valors que implementava l'humanisme, encara que nova perdre la seva principal funció, que era la de l'entreniment social, També van aparèixer el primers compositors/es amb l'ajuda de mecenes ( persona que patrocina les arts i les lletres).
Per últim es va començar a utilitzar la notació musical i a més, com en la música religiosa les cançons eren acompanyades amb acords tríades.

# data[].attributes.headline
INSTRUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES 

# data[].attributes.subject
INSTRUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES 

# data[].attributes.body
En el Renaixament hi va haver varies coses molt significatives i representatives com: intruments, obres musicals i formes instrumentals.

Hi van aparèixer molts instruments de corda polsada com: diversos tipus de llaüt, violins i violes... I instruments de vent de bronzes com les flautes i flautins.

Es van desenvolupar noves obres musicals que encara en la actualitat s'escolten, que van ser: la polifonia vocal, els madrigals, les misses i les cançons. Algúns exemples d'elles van ser Vadam et circuibo civitatem (de Tomàs Luis de Victoria), Lauda mater ecclesia ( de Orlando di Lasso), entre moltes més.

Per acabar també es van crear noves formes instrumentals com: l'alemany, la baixada, la gallarda i la pavana.
Finalment també van ser creades formes que eren especialitzades en la improvisació dins les quals hi pertanyen la toccata, el preludi, la recercada, la romanesca i el passamezzo.

# data[].attributes.headline
INSTRUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES

# data[].attributes.subject
INSTRUMENTS, FORMES I OBRES REPRESENTATIVES

# data[].attributes.body
En aquella època la música instrumental va ser molt representativa gràcies a el contrast, que permetia transmetre al públic tota mena d'emocions. Dins d'ella el baix continu tenia molta importància com a suport harmònic de les veus i a més la improvisació donava ales a l'expressió de l'intèrpret, del qual s'esperava que es prengués certes llibertats i introduís ornaments melòdics.

També es van desenvolupar nous instruments, com els de la família del violí, fagot, guitarra i l'oboè. Generalment tots formaven part de l'orquestra barroca, sigui per tocar en conjunt o com a solistes. Però els instruments més importants van ser: el violí, la flauta de bec, el llaüt, l'orgue i el clavecí.

Les formes instrumentals més importants van ser la sonata, suite i concert que té tres moviments que contrasten entre si: ràpid, lent, ràpid. I n'hi ha de tres tipus: solista, grosso i ripieno.