# data[].attributes.body
Atšķirīgs Eizenšteina talanta paraugs, jo šī ir stūra ēka - tas licis arhitektam atkāpties no ierastajiem simetriski kompozicionālajiem risinājumiem. Ēka ir ārkārtīgi grezna un daudzveidīgiem dekoratīvajiem elementiem, kā arī simboliem piesātināta. Te ir jūgendstilā izplatītais sievietes tēls, to sejas atveidotas dažādās pārspīlētās emocionālās ekspresijās, no jautri smejošām līdz bailēs kliedzošām. Te ir arī sieviešu aizstāvju - bruņinieku - galvas, viltības simbols - čūskas, izrādīšanos un krāšņumu prezentējošs pāvs, u.c.

# data[].attributes.body
Vēl viena no pašām ikoniskākajām Rīgas jūgendstila ēkām - milzīgās skulpturālās sejas, kas vainago šīs celtnes fasādi ļoti bieži izmantots kā Rīgu simbolizējošs motīvs no tūrisma brošūrām līdz mākslas vēstures grāmatām. Savukārt ēkas idejiskajā iecerē skulptūras simbolizē cīņu starp pasaules racionālajiem un haotiskajiem spēkiem. Papildinot visu ar acij tīkamu eleganci piešķirošajām zilajām keramikas plātnītēm, pilntiesīga Rīgas un pasaules jūgendstila elites pašas spices ēka. Un pat nav tik būtiski, cik daudz M. Eizenšteins tās projektam nokopēja citu autoru skices, kas bijušas publicētas kādā Sanktpēterburgā izdotā grāmatā - ja arī tā, lai šī atzinība tiek šiem autoriem - Leipcigas arhitektiem Georgam Vinšmaņam un Hansam Kocelam.

# data[].attributes.body
Dalīta astotā vieta arī ne vien ļoti greznajai, izteiksmīgām jūgendstila sejām rotātajai, bet arī komplicēti strukturētajai (tā tika projektēta vairākos būvapjomos, lai labāk pielāgotos apkārtējai vecpilsētas apbūvei) ēkai, ko 1903. gadā uzcēla kā dzīvojamo ēku pēc Vilhelma Bokslafa projekta. Tagad ēkā, ko deviņdesmitajos atguva tās oriģinālo īpašnieku Neiburgu pēcteči, iekārtota viesnīca un restorāns. Virs ēkas ieejas redzamais maskarons ir viena no pazīstamākajām Rīgas jūgendstila ikonām.

# data[].attributes.body
Atlantu skulptūra uz šīs ekstravagantās ēkas jumta ir viens no pazīstamākajiem Rīgas jūgendstila tēliem, taču ne mazāk iespaidīgs ir šīs ēkas balkons un mozaīkas gabaliņiem apdarinātā piektā stāva loga apmale (stilam raksturīgais atslēgas cauruma motīvs) un tai piegulošie ciļņi. Naktīs atlantu turētā zemeslode tiek izgaismota - tas iecerēts kā cilvēces progresa simbols. Jūgendstils radās laikā, kad pasaule šķita spārnota un cerību pilna, ikdienā strauji ienāca jauni izgudrojumi - šādā vīzē šī celtne ir viens no precīzākajiem sava laika gara iemiesotājiem Rīgā. Ēkas autori - Heinrihs Šēls, Fridrihs Šefels (1904).

# data[].attributes.body
Neordināra, atšķirīga un kompleksa celtne, savā ziņā "baltais zvirbulis" Rīgas jūgendstila paletē, un ne velti - to projektējis arhitekts no Sanktpēterburgas Nikolajs Proskurņins, kuram, cik zināms, citu ēku Rīgā nav. Viena no pārsteidzošajām lietām šajā namā ir tik atšķirīgie logu stili un izmēri - kā izrādās, to diktējuši gluži pragmatiski nolūki, jo šajā, apdrošināšanas sabiedrības "Rossija" ēkā pirmajos divos stāvos atradās veikali, nākamajos divos - biroji, bet augšējos - dzīvokļi. Ēkas savdabīgais raksturs ne mazāk spilgti izpaužas arī dažādi stilizētajos stūru tornīšos, brūnā apmetuma un rustu (četrstūrveida akmeņi ar raupji aptēstu virsmu) saspēlē un galu galā - izteiksmīgajā sievietes skulptūrā zem centrālā erkera.

# data[].attributes.body
Ēka (Konstantīns Pēkšēns, 1902) tiek dēvēta par vienu no Rīgas jūgendstila šedevriem, savukārt zem tās erkera pa kreisi redzamā sievietes figūra kādā Rīgas ēku fasāžu akmens dāmu skaistumkonkursā esot tikusi atzīta par pašu skaistāko... Ja par otro atzinumu varētu strīdēties (manuprāt, Rīgas namu fasādēs atrodamas arī izskatīgākas daiļavas), tad par pirmo gan ne. Ēka, kas celta, pārbūvējot senāku namu, jūgendstila zelta fondā ieraksta sevi ar ne vien krāšņo, bet arī reti daudzveidīgo dekoratīvo apdari - atšķirībā no vairuma citiem namiem, šim otrā un trešā stāva līmenī logu ailu apmaļu skulptūras ir katram logam savas (atšķirīgas), tāpat lielisku vizuālo harmoniju rada sarkano un tumšdzelteno ķieģeļu toņu saspēle, bet jumta daļā krāsu gamma tiek papildināta vēl arī ar zaļo.

# data[].attributes.body
Augusts Reinbergs savu vārdu Rīgas arhitektūras vēsturē ierakstījis ar Nacionālā teātra, kā arī Latvijas Bankas ēkām, taču arī viņa pašam sev celtais dzīvojamais nams ir ne mazāks meistardarbs. Viens no atšķirīgākajiem un neparastākajiem Rīgas jūgendstila piemēriem, kas iemieso vācu romantisma tendences un kurā sastopam gan fachwerk (pildrežģa) risinājumus, gan interesantu akmens apdari, gan izteiksmīgus balkonus, verandu un pat lodžiju.

# data[].attributes.body
Ēka, kas aizskrējusi priekšā savam laikam. Nezinot faktus par šo celtni, biju pilnīgi pārliecināts, ka tā ir celta divdesmitajos, trīsdesmitajos gados - no art deco un funkcionālisma laikmeta. Tomēr izrādās, ka tā ir uzbūvēta 1912. gadā. Ieskatoties fasādē uzmanīgāk, var samanīt dažus jūgendstila elementus. Ne mazāk interesanta šī ēka ir ar savu būvapjomu, kurš eksponējas uz ielas stūra pavisam atšķirīgi no ierastā - tai nav klasiska stūra tornīša, tā vietā pavērsta asa šķautne un gluži kā funkcionālismā izliektie balkoni.

# data[].attributes.body
Pamatstils šai 1901. gadā celtajai ēkai gan ir eklektisms (neobaroka virziens), taču fasādē izmantoti tik daudz jūgendstilam raksturīgu elementu, ka nebūtu grēks to pieskaitīt arī eklektisma-jūgendstila pārejas posmam. Ēku projektējis viens no produktīvākajiem latviešu arhitektiem Konstantīns Pēkšēns. Ēkā jaušams kaut kas starp majestātisku un pompozu greznību, detaļas un rotājumi ir ārkārtīgi izsmalcināti un bagātīgi.

# data[].attributes.body
Viens no grūtāk pamanāmajiem Rīgas jūgendstila dārgumiem. Šī 1902. gadā celtā, H. Šēla un F. Šefela sadarbībā tapusī agrīnā dekoratīvā jūgendstila ēka atšķiras ar to, ka fasādes greznojumā izmantoti gandrīz tikai augu valsts motīvi - vārpas, magones, narcises, kastaņkoku lapas. Tāpat te redzami arī brīvmūrnieku simboli, bet "D" burti kā liecība par ēkas pasūtītāju, bagāto uzņēmēju H. Detmani.