# data[].attributes.headline
מגמתי מאוד, אך לפחות

# data[].attributes.body
מגמתי מאוד, אך לפחות מתעדכן כל הזמן

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בעשורים האחרונים בלטו שתי עובדות כלכליות חשובות מאוד: הראשונה היא שיותר ויותר תחומים נשלטים על ידי מספר מצומצם של חברות מצליחות מאוד; השנייה היא ששיעור העלייה במשכורות, האינפלציה והצמיחה נשארים נמוכים מאוד. כמה ממקבלי ההחלטות החשובים ביותר בעולם מתייחסים ברצינות לאפשרות שהעלייה המתונה בשכר היא גם הגורם לאינפלציה הנמוכה - ושהגידול בריכוזיות של הכוחות התאגידיים פוגם במאמצים של הבנקים המרכזיים לשמור על כלכלה בריאה. כלכלנים מהזרם המרכזי מעלים שאלות כמו האם יכול להיות שהמצב המונופסוני - הכוח המוגזם שיש למספר מצומצם של מעסיקים מאוחדים - תורם בחלקו לעלייה האטית בשכר העובדים. הם רוצים לבחון אם "חברות...

﻿ טען כתבות נוספות

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ניו יורק טיימס

# data[].attributes.attachment_link.title
מה הבנקים המרכזיים בעולם מתחילים להבין

# data[].attributes.attachment_link.description
בעשורים האחרונים בלטו שתי עובדות כלכליות חשובות מאוד: הראשונה היא שיותר ויותר תחומים נשלטים על ידי מספר מצומצם של חברות מצליחות מאוד; השנייה היא ששיעור העלייה במשכורות, האינפלציה והצמיחה נשארים נמוכים מאוד. כמה ממקבלי ההחלטות החשובים ביותר בעולם מתייחסים ברצינות לאפשרות שהעלייה המתונה בשכר היא גם הגורם לאינפלציה הנמוכה - ושהגידול בריכוזיות של הכוחות התאגידיים פוגם במאמצים של הבנקים המרכזיים לשמור על כלכלה בריאה.

# data[].attributes.headline
מקור מהימן, אך לא יו

# data[].attributes.body
מקור מהימן, אך לא יודע לגבי אמינותו

# data[].attributes.attachment_link.title
מה זה כלכלה  בכלל ? "איך הכלכלה באמת עובדת"  מאת R

# data[].attributes.headline
מקור חשוב בתחום הכלכ

# data[].attributes.body
מקור חשוב בתחום הכלכל, מדויק, מתעדכן כל הזמן. יחד עם זאת, עושה רושם שיש בו המון מגמתיות.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כמו כן, יש להפריד בין מס ישיר שמוטל בגין קבלת הכנסה כלשהי לבין מס עקיף שמוטל בגין הוצאה. המיסים הישירים הבולטים הם מס הכנסה, מס על רווחים ומס על עיזבון והמיסים העקיפים שאתם משלמים הם מע"מ, מכס, מס קנייה ועוד.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
כלכלה עולמית

# data[].attributes.attachment_link.title
5 מונחים בכלכלה שכל אחד חייב להכיר

# data[].attributes.attachment_link.description
כמו כן, יש להפריד בין מס ישיר שמוטל בגין קבלת הכנסה כלשהי לבין מס עקיף שמוטל בגין הוצאה. המיסים הישירים הבולטים הם מס הכנסה, מס על רווחים ומס על עיזבון והמיסים העקיפים שאתם משלמים הם מע"מ, מכס, מס קנייה ועוד.

# data[].attributes.headline
מקיף מאוד, אך לא כל 

# data[].attributes.body
מקיף מאוד, אך לא כל כך מהימן

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
שוק ההון

כפי ששמו מרמז, שוק ההון הוא שוק. רק שהשוק הזה הוא בעיקרון החלל הדמיוני שבו נפגשים הסוחרים (חברות או ממשלות) עם הלקוחות שלהם (הציבור, או המשקיעים אם תרצו להרגיש מכובדים). ההבדל העיקרי הוא שבמקום לקנות עגבניות, המשקיעים מלווים לבעל הדוכן כסף (ר"ע אג"ח) או קונים חלק קטן מהדוכן עצמו (ר"ע מניות) שבבוא העת יתורגם לרווח או הפסד. תלוי כמה עגבניות זה עסק מוצלח.

אג"ח (אגרות חוב)

אחד הכלים הפיננסיים הפופולריים ביותר למסחר בשוק ההון, אבל תכלס זה בסך הכל סוג של הלוואה. אתם נותנים מכספכם לחברה, והיא בתמורה מתחייבת להחזיר לכם את הכסף לאחר תקופה קבועה מראש עם ריבית. רציתם פעם להרגיש כמו מלווה בריבית? מעולה, רק תשאירו פנטזיות סטייל הסופרנוס בבית ותוכלו ליהנות מהריביות.

הבורסה לניירות ערך

הבורסה היא המקום שבו הכל קורה. היא למעשה פלטפורמה למסחר באג"ח ומניות (ועוד ניירות ערך), בדומה לאופן שבו הליגה הלאומית היא פלטפורמה לכדורגל ישראלי (גרוע). בישראל הבורסה היחידה היא הבורסה לניירות ערך בתל אביב (TASE), חברה פרטית שמנהלת את המסחר במדינה ועליה מפקחים כמה מנגנונים בהם הרשות לניירות ערך והמפקח על הבנקים. ולא, אין קשר למועדון הבורסה.

מניות

נסו לחשוב על מניות כמו על פרוסות עוגה. חכו, אל תאכלו אותן! הפרוסה שלכם מייצגת את החלק שלכם בבעלות החברה שבה שמתם את כספכם. העובדה שיש בידיכם חלק מהעוגה אומרת שיש לכם זכויות מסוימות בהחלטות על דרכה של העוגה. ככל שהחברה מצליחה יותר כך העוגה תגדל והחלק שלכם יהיה שווה יותר שוקולד. כלומר, כסף. מממ... כסף.

הנפקה

כשחברה פרטית רוצה להיכנס לשוק של הגדולים היא מונפקת בבורסה - כלומר, מגייסת הון מהציבור באמצעות מניות או אג"ח. כך היא הופכת מחברה פרטית לציבורית ושייכת למי שרוכש מניות או חייבת לבעלי אג"ח. זה כמו קמפיין הדסטארט שמוכר גם בעלות על המוצר, אבל בלי שיהיה לך חבר נודניק בפייסבוק ששולח הודעות לבקש כסף.

תשקיף

רגע לפני ההנפקה (זה נשמע כמו סרט רומנטי מהאייטיז) כל חברה מחויבת להציג בפני הציבור מסמך שמכיל את כל המידע שדרוש לו כדי להחליט אם הוא רוצה להשקיע בחברה או לא.

מדד דאו ג'ונס

חשבו על זה כעל מדד שבוחן עד כמה החבורה הכי פופולרית בבית הספר באמת שווה, או במילים אחרות - שקלול ממוצע השינויים במניות של 30 החברות הגדולות במשק האמריקאי. אם הוא לא במצב טוב, זו עדות לכך שכל בית הספר מקרטע.

מדד תל אביב 125

גם אנחנו הישראלים רצינו מדד שיבחן את בריאות הכלכלה שלנו, ולכן יש כמה אופציות. מדד
תל אביב 125 משקלל את 125 המניות בעלות שווי השוק הגדול ביותר. אתם כבר יכולים לנחש מה מצייגים מדד תל אביב 90 ומדד תל אביב 35.

פק"מ (פיקדון קצר מועד)

בניגוד לאופציות אחרות להשקעה, הפק"מ מיועד לממהרים וממהרות. הכסף שאתם מפקידים לפק"מ נשמר למשך לא יותר משנה, בעוד אתם צוברים ריבית עליו ויכולים למשוך מפעם לפעם מעט שקלקלים על פי זמני יציאה שנקבעו מראש. כן, כמו לנסוע לאילת, אם לא תעצרו ביטבתה תיאלצו לחכות לנקודת היציאה הבאה.

אינפלציה

מונח שנועד לתאר את הפחתת ערך הכסף שלכם, כלומר - כמה השקלים שיש לכם בכיס שווים. נגיד שעם השקל הזה אתם יכולים לקנות מסטיק (נגיד, נגיד...), אם תתרחש אינפלציה של השקל, הוא יהיה שווה פחות, כך שתיאלצו להוסיף עוד כמה אגורות עבור אותו המסטיק. נותר רק לקוות שהמסטיק שווה את כל הכסף הזה.

אוברדראפט

הו, שמעתם עליו, אין לנו ספק, אבל האם אתם באמת מבינים אותו? זה די פשוט - אם נגמר לכם הכסף בחשבון העו"ש תוכלו להמשיך למשוך מהבנק כספים עד שתגיעו למסגרת. תסתכלו על זה כעל הלוואה, לא כעל לקחת כסף שאין לכם, ואז תוכלו גם לזכור שאתם משלמים עליו ריבית ושצריך להחזיר מתישהו, לא?

ביטקוין

מילת הבאזז של השנה היא מטבע וירטואלי לחלוטין. הכסף שרשום לכם בחשבון עו"ש מייצג שטרות של שקל או דולר, הביטקוין לא מייצג דבר. הוא לא מונפק על ידי מדינה אלא חי באופן עצמאי באינטרנט. כן, כן, אי שם על ענן. אף שערכו עלה משמעותית בשנים האחרונות, עדיין מדובר בהימור לא קטן על מטבע לא קיים.

עו"ש (עובר ושב)

איזה שם חמוד, נכון? העובר ושב אמנם נשמע כמו שם אפשרי לשיר גנוז של מאיר אריאל, אבל הוא יותר דומה לכביש הראשי של חשבון הבנק. זה המקום שאליו הכסף נכנס וממנו ייצא, בתקווה שלא יותר מדי. ונסיים בברכת שהעו"ש שלכם לא יכיר אוברדראפט בחייו.

שער יציג

אנחנו תמיד רגילים להשוות את עצמנו ליתר העולם ולהיווכח שאנחנו לא באמת כל כך טובים. השער היציג הוא השוואת הלמי יש יותר גדול האולטימטיבית - הוא מייצג את ערך המטבע של המדינה לעומת מטבעות של מדינות אחרות. כלומר, כמה שווה השקל בחו"ל. האירו יותר גדול אבל אנחנו מחסלים את הבאט התאילנדי.

מדד המחירים לצרכן

המדד הזה הוא המדחום של יוקר המחיה - מדד שבוחן סל של כ־1,300 מוצרים ובוחן את השינויים במחירי הם. המדד משמש לצורכי הצמדה, חקירת מחירים ובאופן כללי להבין עד כמה החיים של כולנו קשים. זה עדיף על האופציה השנייה - פשוט לשאול מה שלומנו.

ריבית פריים

במקום שתתחילו להתווכח על כל הלוואה או פיקדון, ריבית הפריים קובעת את תעריף הריבית המקובל בשוק, לרוב על פי החלטת הבנק המרכזי (בנק ישראל במקרה שלנו). על ריבית הפריים מתווספת ריבית נוספת (פריים פלוס) או לעתים ריבית מופחתת (פריים מינוס). לאופטימוס פריים אין קשר, הוא רובוטריק.

הצמדה

הערך של הכסף שלכם עובר תנודות יותר גדולות מהערך העצמי של בריטני ספירס, לכן לעתים יש צורך לאזן אותו בעזרת הצמדה למדד המחירים לצרכן. כלומר, אם הריבית שלכם צמודה למדד, סכום הכסף "יתוקן" במטרה לאזן את הערך שאיבד או הרוויח לאורך השנים. כן, ממש כמו מה שהאיפור עושה לבריטני.

משכנתה

משכנתה היא לא הכסף שאתם לווים כדי לקנות דירה, אלא למעשה שעבוד הנכס שרכשתם לטובת הלוואה. יש מגוון רחב מאוד של משכנתאות, אבל הנפוצה ביותר היא משכנתה לצורכי רכישת דירה - אתם לוקחים הלוואה, מתחייבים להחזיר אותה בריבית לאורך זמן ומבטיחים את הבית שאותו רכשתם (שוב, לרוב) כערבות להחזרת הכסף. הנושא מורכב בהרבה, אז בשביל זה נולדו יועצי המשכנתה. דברו איתם, הם לא נושכים.

קופת גמל

כלי לחיסכון לטווח ארוך או בינוני שמשמש בעיקר כדרך לצבירת כספי פנסיה, שזוכים להטבות מס על ההפקדות. כלומר קופה שאתם מפקידים בה כסף כדי שברגע הפרישה שלכם תוכלו להרשות לעצמכם להמשיך לכלכל את עצמכם בכבוד ואפילו להתפנק בטיול ליעד אקזוטי. נו מה, חשבתם שבגיל 60 תהיו פחות מביכים מההורים שלכם?

ביטוח מנהלים

שם די מטעה לתוכנית שמשלבת בין חיסכון לביטוח חיים. ה״מנהלים״ נמצא שם רק כדי להוסיף יוקרה, אבל מדובר במסלול אפשרי גם אם אתם בדרג נמוך יותר בעולם התאגידי. למעשה מדובר בתוכנית פנסיונית שאמורה לדאוג לכם לאחר הפרישה, או לדאוג למשפחה שלכם במקרה שלא תזכו להגיע לגיל פרישה. היי, אף אחד לא אמר שהעולם הפנסיוני לא הולך לעמת אתכם עם השדים הכי גדולים בנפש. בהצלחה!
בואו לעקוב ולדבר איתנו גם בפייסבוק, בטוויטר ובאינסטגרם. עדכונים יומיים על הכתבות הנבחרות בטיים אאוט ניתן לקבל בניוזלטר היומי שלנו

# data[].attributes.attachment_link.title
בלי פאניקה: 20 מושגים בכלכלה שכדאי שתכירו

# data[].attributes.attachment_link.description
כפי ששמו מרמז, שוק ההון הוא שוק. רק שהשוק הזה הוא בעיקרון החלל הדמיוני שבו נפגשים הסוחרים (חברות או ממשלות) עם הלקוחות שלהם (הציבור, או המשקיעים אם תרצו להרגיש מכובדים). ההבדל העיקרי הוא שבמקום לקנות עגבניות, המשקיעים מלווים לבעל הדוכן כסף (ר"ע אג"ח) או קונים חלק קטן מהדוכן עצמו (ר"ע מניות) שבבוא העת יתורגם לרווח או הפסד.

# data[].attributes.headline
אני חושב שויקיפדיה ה

# data[].attributes.body
אני חושב שויקיפדיה היא מקור מאוד חשוב. יש בו כל כך המון עורכים, שהמגמתיות בו נמוכה, והאובייקטיביות, המהימנות והדייקנות שבו ברמה גבוהה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
עיינו גם בפורטל

פורטל הכלכלה הוא שער לתחום ה כלכלה בוויקיפדיה. הפורטל מציג מושגי יסוד בתחום וסוקר מספר נושאים בהם שוק ההון, שוק העבודה ועוד.

כלכלה היא מכלול של פעילות אנושית, המתייחסת למחשבה ותכנון, והמכוונת להשגת האמצעים החומריים הדרושים ל אדם לצורך קיומו ורווחתו. זאת לאור אילוצים מצביים וקבלת החלטות בזמן נתון, לרוב במציאות של אי-ודאות.

הפעילות והחקר הכלכליים עוסקים במחסור וניהול יעיל של משאבים, להם נזקקת חברת האדם, ובכוונתה ליצור מצב אופטימלי של שיווי משקל בין מחסור למשאבים כנתונים מרכזיים ומשמעותיים בעזרת כלים מדעיים אשר מטרתם לשפר את רווחת האדם ורמת איכות חייו. מכאן הכלכלה התעצבה והתמסדה כתחום מחקר מדעי במדעי החברה, העוסק ביחסים האנושיים, הפוליטיים והחברתיים שקשורים בהשגת אמצעים חומריים שונים בהתאם לצרכים האנושיים. ובנוסף, הכלכלה היא תחום העוסק בחוקים והיחסים החברתיים, הנוגעים לייצורו וחלוקתו של קניין המשמש לצורכי אדם. זאת ועוד, המונח כלכלה כולל בתוכו את ה מסחר ב חברה המתייחס ל חוקי המדינות וה רגולציות שלהן ל תמרון ושליטה על המסחר בשטח שיפוטן. המחקר בתחום הכלכלה עוסק באופן בו משאבים נגישים, על סמך ההנחה הבסיסית כי אלה מצויים ב מחסור, כגון: חומרי גלם - משמשים, מעובדים, מיוצרים, מוקצים, מופצים ונצרכים - כ מוצרים. כמו כן עוסקת הכלכלה במגוון הקשרים ויחסי ה חליפין בין בני אדם במהלך ייצור מוצרים, שיווקם וצריכתם. בין השאר, נוגעים תחומי חקר זה בהליכים של ייצור, הפצה, מסחר ו צריכה של מוצרים ושירותים.

המונח "אקונומיה" או "אקונומיקה", שפירושו "כלכלה" בשפות רבות הוא מונח שטבע ה פילוסוף היווני אריסטו, לתיאור מדע העוסק בחקר חוקי משקי הבית. המילה אקונומיה מורכבת מהמילה ה יוונית οίκω (אִיקוֹ, בית או משק-בית) עם המילה νέμω (נֶמוֹ או נומוס, חוק). מונחים כמו " כלכלה מדינית", "כלכלה פוליטית", " כלכלה חברתית" או " כלכלה לאומית" שימשו את בני האדם החל מ המאה ה-17, אך ב מאה ה-20 הפך השימוש במונח "כלכלה" (economics) לבדה כנפוץ ושגור ביותר, בהשראת ה ספר "עקרונות הכלכלה" של אלפרד מרשל משנת 1890.

בראש עשר הכלכלות החזקות ביותר בעולם בתחילת המאה ה-21, ניצבות: ארצות הברית, סין, יפן והודו.

קיימות מספר הגדרות חליפיות לכלכלה. את הפשוטה מביניהן סיפק אדם סמית', מי שנחשב לאבי הכלכלה המודרנית, לפיו כלכלה היא "המדע החוקר את העושר". ביתר פירוט, הכלכלה על פי סמית' היא "חקר הייצור, ההפצה והחליפין" של עושר. ג'ון סטיוארט מיל נתן הגדרה דומה: "המדע המעשי של ייצור והפצת עושר", כאשר את העושר לעניין זה תיאר כ"מלאי הדברים השימושיים".

אלפרד מרשל הסיט את ההגדרה של המדע מעושר ל, כדי לתת ביטוי לפעילות כלכלית שאינה בהכרח קשורה ל כסף או מתכות יקרות. לפיכך כלכלה עוסקת במכלול ההיבטים החומריים של החיים והפעילות החברתית המשפיעים על רווחתו ותועלתו של האדם.

ליונל רובינס ניסח הגדרה מודרנית של תורת הכלכלה: כלכלה היא חקר השימוש במשאבים המצויים בצמצום שיש בהם שימושים חלופיים. כלומר, הכלכלה עוסקת בחקר ה מחסור או בחקר השימוש האנושי באמצעים הנתונים במחסור שיכולים לשמש למטרות שונות. משמעות המונח "מחסור" אינה בצורת או מחסור ב יבול וכדומה, אלא שלעולם לא יוכל העולם כפי שהוא בתצורתו הנוכחית לספק באופן מושלם רצון כל אחד שהרי יש גבול וסך מסוים לכל הדברים בעולם, בין אם זה סוגי מתכות, מזון או משאבים אחרים. אם כן כל הדברים והמשאבים המצויים בעולם יש בהם "מחסור" ביחס להשלמת רצון כל האנשים ורווחתם המלאה, ועל בני האדם אפוא להפנות את אותם "משאבים שבצימצום" אל המקומות והצורות שם הם הכי נצרכים והכי מבוקשים. למשל, אדם יכול ליצור מ חלב יוגורט או גלידה, או לחלופין לשווקו כ משקה כפי שהוא. בכך עוסקת תורת הכלכלה - להפנות את אותם משאבים אל המקומות בהם הם הכי מבוקשים על ידי האנשים, וכל זה למען רווחתה של החברה האנושית, וכדי שאנשים יחיו ברמת חיים גבוהה יותר. הטענה לפיה לעולם יהיה מחסור כוללת בתוכה רעיונות קודמים על טיבה של ההתנהגות האנושית.

כל שיטה כלכלית מתמקדת בראש ובראשונה ב מוצרים (או תוצרים): חומרים שעובדו באופן כלשהו ביד אדם. המכנה המשותף לכל המוצרים הכלכליים הוא, שכולם נוצרו בעקבות מאמץ אנושי מכוון ליצירתם, ויש להם ערך כלשהו עבור היוצר או עבור בני אדם אחרים הצורכים את המוצר. המאמץ האנושי המכוון מודרך על ידי השאיפה להקנות ערך למוצר. כאשר קיים מאמץ כזה ולמוצר יש ערך בעיני יוצרו או בעיני אחרים, ניתן לומר שהוא עבר "כִּילְכּוּל" או "אקונומיזציה"-הוא הפך בעצם למוצר כלכלי. פרי שנקטף הוא מוצר כלכלי וכמוהו גם מטוס, אף שכמותו ומורכבותו של המאמץ הדרוש כדי לייצר אותם משתנה.

בדומה לכך, שירות הוא מוצר שאינו חומרי, אלא פעולה שמבצע אדם המסיבה תועלת, כלומר מייצרת ערך עבורו או עבור אחרים. ייעוץ פסיכולוגי הוא דוגמה לשירות משום שעל אף שאינו מוצר חומרי, יש בו ערך עבור המטופל ונדרש מאמץ אנושי מכוון כדי לספק אותו.

על פי הגדרה זו סך כל המוצרים והשירותים הנצרכים על ידי בני אדם נחשבים כ"רווחה" אנושית.

גורם נוסף בייצור הוא ההון - סך כל הנכסים, גם הם כשלעצמם מוצרים, המשמשים לייצור מוצרים אחרים.

הגורם השלישי הוא העבודה, כלומר הזמן והמאמץ שמושקע בתהליך הייצור.

עקומת התמורה

בידי אדם כמו גם בידי החברה בכללותה יש כמות מוגבלת של הון, עבודה וחומרי גלם. הם יכולים להשתמש בהם כדי לייצר מוצרים שונים. עקומת התמורה מייצגת את אפשרויות הייצור השונות, בעולם פשוט שבו יש שני מוצרים בלבד. השיפוע של העקומה בכל נקודה מבטא את עלותה האלטרנטיבית של יחידה מהמוצר האחד במונחי המוצר האחר. עלות זו היא העלות אלטרנטיבית של המוצר: על מה נצטרך לוותר כדי שתהיה לנו יחידה נוספת.

מאחר שישנם אנשים הזקוקים למוצרים שאינם מייצרים בעצמם, מתקיים , כלומר קשרים בין אנשים למטרת חליפין. קשרי המסחר יכולים להתקיים בחליפין ישירים או סחר חליפין, בהם אנשים מעבירים זה לזה מוצר תמורת מוצר אחר. לעיתים קרובות, מבוצע הסחר תוך שימוש ב-מוצר ביניים בעל ערך מוסכם. מחיר הנקוב בכסף מייצג את מחיר המוצר במונחי מצרף של כל המוצרים האחרים.

בכלכלות מורכבות יותר, ישנם אנשים שהתמחותם בתיווך בין יצרנים לבין צרכנים באמצעות השוק. אנשים אלו מכונים "סוחרים".

מקובל להבחין בין סחר פנים, מסחר בין פרטים המשתייכים לאותו משק או לאותה מדינה, ל המתבצע בין המשק לבין משקים אחרים. תוצאה חשובה, פרי ניתוחו הכלכלי של דייוויד ריקארדו היא שסחר חוץ מיטיב עם כל המשתתפים בו, בכך שהוא מאפשר להם להרחיב את עקומת התמורה שלהם ולהשיג רווחה גבוהה יותר משהיו יכולים בכוחות עצמם.

מושג מרכזי נוסף בכלכלה הוא ה משק: מערכת כלכלית שבה פרטים רבים, הקשורה או מיוחסת לאותם פרטים כקבוצה ונמצאת בבעלותם. ישנם סוגים רבים של משקים, שונים בגודלם ובאופיים, המאופיינים בהתייחסות שונה לתחרות, מידת התחרותיות בהם, חלוקת התפקידים, עושרו או עוניו של המשק, מידת פתיחותו של המשק למשקים אחרים, וכן הלאה.

המשקים הכלכליים הפשוטים ביותר הם משקים שכל חבריהם עוסקים בייצור מוצרים אותם יצרכו בעצמם באופן בלבדי. סיפורו של דניאל דפו רובינזון קרוזו משמש בשיח הכלכלני כמשל למשק פשוט כזה. משקים פשוטים הם , כלומר, הם חיים על אמצעיהם הם וסגורים בפני שווקים אחרים. במשקים פשוטים, לרוב כל יצרן הוא גם צרכן; כל היצרנים-צרכנים עוסקים גם בניהול וגם בחישובים הנוגעים לעלות הכרוכה (מבחינת מאמץ) בייצור מוצר.

במשקים מורכבים יותר נוצרת חלוקת עבודה: חלק מן האנשים מתמחים בעשיית דברים מסוימים, ואילו חלק אחר של האנשים מתמחה בעשיית דברים אחרים. פעולתם של האנשים השונים, לבד או במשולב, מביאה לייצור מוצרים. לדוגמה, כדי ליצור בגד צמר שישמש כסות בחורף, יכולה העבודה להתפצל בין רועה הדואג לכבשים ולתזונתן, גוזז צמר הגוזז את צמרן של הכבשים, אנשים הכובשים את הצמר לסיבים וכאלו האורגים מן הצמר את הבגד. קיום חלוקת עבודה הוא המבחין העיקרי בין משקים פשוטים למשקים מורכבים.

משקים בהם ישנה חלוקת עבודה אינם אוטרקיים לחלוטין, בדרך כלל. חלוקת העבודה דורשת התמחות, ולכן יש רווח ניכר ביצירת קשר עם אנשים המתמחים בעבודות מסוימות, כדי לבצע החלפה של מוצרים מסוג אחד במוצרים מסוג אחר.

שווי משקל במשק

ערך מורחב - היצע וביקוש

ה הוא המקום בו נפגשים הקונים והמוכרים של סחורות כדי לסחור בהן, בין אם מדובר במקום במובן המילולי או לא. מחירן של הסחורות נקבע בשוק בהתאם ל היצע וביקוש: בכל רמת מחיר מעוניינים היצרנים למכור כמות מסוימת הנגזרת ממבנה העלויות של תהליך הייצור, דהיינו מחירם של גורמי הייצור וחומרי הגלם (זוהי "פונקציית ההיצע"), ואילו הצרכנים מעוניינים בכמות אחרת הנגזרת מה"תועלת" שהם מפיקים מהמוצר וממוצרים אחרים ("פונקציית הביקוש"). באופן גס ניתן לומר כי פונקציית ההיצע תהיה בדרך כלל פונקציה עולה - כלומר, היצרנים ייצרו ויציעו כמות גדולה יותר מן המוצר ככל שהמחיר גבוה יותר. פונקציית הביקוש, לעומת זאת, היא בדרך כלל פונקציה יורדת - כלומר, הצרכנים ידרשו כמות קטנה יותר מן המוצר ככל שעולה מחירו.

הכלכלה הנאו-קלאסית גורסת שהשוק יגיע ל שיווי משקל ומחיר הסחורה בשוק יהיה המחיר בו הכמות המבוקשת תהיה זהה לזו המיוצרת. ההגיון העומד מאחורי שיווי משקל זה, הוא שברמת מחיר גבוהה ממנו ישרור מצב של "עודף היצע" - הכמות המוצעת גדולה מהכמות המבוקשת, דבר שיגרור הורדת מחיר מצד היצרנים שנותרו עם עודפי סחורה. באופן דומה, במחיר הנמוך ממחיר שיווי משקל ישרור מצב של "עודף ביקוש" - הכמות המבוקשת עולה על זו המוצעת, מצב שיוביל צרכנים לעוט על הסחורה המועטה המוצעת ולהציע עליה מחיר גבוה יותר. תהליכים אלה ייפסקו רק לכשיגיע השוק למצב של שיווי משקל, והשוק יתייצב ברמת מחיר מסוימת בה הכמות המבוקשת שווה לכמות המוצעת.

במערכת כלכלית מציאותית קיימים שווקים רבים המקיימים ביניהם יחסי גומלין. הצרכן ב שוק העבודה הוא המפעל המבקש עובדים ומתפקד כיצרן בשוק המוצר. הצרכן בשוק המוצר האחד הוא גם צרכן בשוקי מוצר אחרים וגם "יצרן" המציע את זמנו בשוק העבודה.

ישנם חילוקי דעות בין כלכלנים אם הליכי הדגם של היצע וביקוש אכן חותרים להגעה לנקודת "שיווי משקל" שבה הביקוש וההיצע מאוזנים, או שהשוק נמצא בתהליך של הפרה מתמדת של שיווי משקל או אפילו של אי שיווי משקל כחלק ממבנה השוק.

המחקר הכלכלי מתחלק באופן גס לשניים:

מיקרו-כלכלה עוסקת בבעיות של יצרנים בודדים, שווקים בודדים וצרכנים בודדים.

מקרו-כלכלה עוסקת באופן מצרפי במשק כולו. לדוגמה: במקום לבחון את ההיצע והביקוש בשוק מסוים היא מתמקדת בסך התוצר של המשק כולו. במקום לבחון את מחירו של מוצר מסוים היא תבחן את רמת המחירים הכללית במשק.

החלוקה הדואלית הזו אינה חד משמעית: מחקר כלכלי בתחומים רבים אינו נופל כולו תחת הענף המיקרוכלכלי או המקרוכלכלי. יתרה מזאת, כל תאוריה מקרוכלכלית טובה זקוקה ליסודות מיקרוכלכליים איתנים, שכן תוצרתם של השווקים המצטרפים לכדי התוצר המצרפי המקרוכלכלי היא מטבעה מיקרוכלכלית.

לפרטים השונים בחברה יש הכנסה ממספר מקורות: שכר עבודה, רנטה, שהיא התשלום שהם מקבלים עבור שימוש בהון שבבעלותם ועוד. החלק מהכנסתם אשר בו הם משתמשים במשך תקופה מסוימת כדי לקנות מוצרים ושירותים נקרא הצריכה שלהם בתקופה זו. יתרת הכנסתם שלא הוציאו בתקופה היא ה חיסכון.

השקעה היא מושג נפרד, הנוגע לחברות היצרניות. חברה משקיעה כאשר היא קונה הון אשר בעזרתו תייצר בעתיד מוצרים. השימוש היומיומי המוכר לנו במילה השקעה כדי לתאר את פעולתו של פרט שקנה נייר ערך או הפקיד כסף בבנק הוא טעות נפוצה. במובן הכלכלי, חברות הן המשקיעות. עם זאת, ידוע מחקר המקרו-כלכלה שסך כל החיסכון במשק בתקופה מסוימת שווה לסך כל ההשקעות במשק (בניכוי השקעות זרות נטו).

כדי לייצג את המשתנים הרבים המרכיבים את העולם הכלכלי או היבט מסוים שלו, בונה החוקר המתאר הפשטה או קירוב של המציאות בצורה של כללים או משוואות השולטות על התנהגותם של שחקנים בשוק. ככל תאוריה מדעית המודל נבחן במידה שבה הוא מסביר תופעות הנצפות במציאות ובתחזיות הניתנות לאימות שהוא מספק.

מודל כלכלי יתייחס למשתנים אקסוגניים או חיצוניים למודל, שכל שינוי בהם משנה את תוצאותיו אך אינו מתואר על ידו, ולמשתנים אנדוגניים, שאת טיב השינויים בהם המודל מסביר בעצמו על ידי תלות במשתנים אחרים הכלולים במודל.

התחום של אמידה כמותית של מודלים כלכליים ומשתנים כלכליים נקרא אקונומטריקה.

ביסוד ההחלטות הכלכליות שאנו מקבלים עומד ה גודל השולי או ה השפעה השולית של שינוי בן יחידה אחת במשתנה אחד על משתנה אחר. המונח ה מתמטי המקביל הוא ה נגזרת הנקודתית.

המושגים השוליים המשמעותיים ביותר הם התועלת השולית שמפיק הצרכן מיחידה נוספת של מוצר ו העלות השולית ליצרן של ייצור היחידה הנוספת. הכלל בכלכלה הוא שהתועלת השולית מהמצרך יורדת כפונקציה של הכמות הנצרכת ואילו העלות השולית לייצורו עולה.

לדוגמה, נניח שבשוק מציע רוכל מים עשרה ליטרים של מים למכירה. צרכן כלשהו בשוק מעוניין לרכוש מים. בליטר הראשון הוא מתכוון להרוות את צמאונו, בליטר השני, להרוות את צמאונו של סוסו, בשלישי, לשטוף את פניו ולהתרענן, ברביעי לנקות את עגלתו ובחמישי להשקות את הפרחים בביתו. התועלת השולית שלו ממים יורדת. מצד שני ליצרן יש באר אחת קרובה שמספקת לו ליטר אחד של מים למכירה ובאר נוספת רחוקה שממנה יוכל להפיק כמות נוספת. העלות השולית של ייצור המים עולה עבורו.

הכמות של המוצר בשוק תהיה זו שבה העלות השולית של האחד שווה לתועלת השולית של האחר. מעבר לנקודה זו לא כדאי לצרכן לשלם ליצרן את עלות היחידה הנוספת משום שהוא מפיק ממנה פחות תועלת. המחיר בשוק יהיה שווה לאותה עלות שולית גם כן.

כלכלות מתקדמות משתמשות ב כסף כאמור כדי לייצג את ערכם של כלל הסחורות והשירותים במשק. לכסף יש ערך-זמן והוא נקרא . עובדה היא שלאורך ההיסטוריה אנשים משלמים לבעלי ממון ריבית תמורת הזכות לקבלו במועד נתון ולהחזירו במועד מאוחר יותר. ההסברים הכלכליים לכך שהם משלמים אותה הם:

העדפת זמן - הלווה מפיק רווחה גבוהה יותר משקל היום מאשר משקל מחר.

הכסף יכול לשמש לרכישת הון לפעילות יצרנית ולרכישת נכסים מניבים אחרים.

בגלל ההשפעה המקרוכלכלית הרבה שיש לשער הריבית על השקעות וצריכה במשק היא נשלטת ברוב המדינות על ידי הממשלה או על ידי הפועל מטעמה. השליטה בגובה הריבית על ידי הממשלה משמעותה גובה הריבית שהממשלה מוכנה לשלם כדי לקבל כסף. לדוגמה, אם ממשלה מנפיקה איגרת חוב לעשר שנים בריבית של 5 אחוז, משמעות הדבר היא שקונה שירכוש אגרות כאלו באלף שקל, ייהנה מריבית של 5 אחוז לשנה על האיגרות שרכש, עם הגיע מועד ה פדיון של האיגרת (כלומר, המועד בו הממשלה משלמת למלווה את סכום ה הלוואה בתוספת ריבית).

על פי התאוריה, בימים רגילים אמורה הממשלה (גם באמצעות הבנק המרכזי) לפעול כדי לקבוע את הריבית בגובה המכונה "טבעי". כלומר בגובה שניתן להניח שאליו הייתה מגיעה לולא התערבה הממשלה. בעתות משבר, היא אמורה להעלות או להוריד את גובה הריבית כדי להשיג מטרות כלכליות כמו עידוד הצמיחה במשק או ריסון אינפלציה. מבקרי התערבות הממשלה טוענים כי בהיעדר שוק אשראי חופשי אין כל דרך לדעת מה הגובה "הטבעי" של הריבית, כך שבמקרה הטוב הממשלה מגששת באפלה, ובמקרה הרע היא פועלת מאינטרסים צרים. כך למשל הממשלה עשויה לשמור על ריבית נמוכה כדי לעודד את הציבור לצרוך, מה שיגרום לעלייה במצב הרוח הציבורי, ובסופו של דבר ייתרגם לתמיכה פוליטית בממשלה המכהנת.

מדינות בנות זמננו מאורגנות ומנוהלות על ידי ממשלות. תפקידו של השלטון במדינות דמוקרטיות ובמדינות לא דמוקרטיות היא עניין שנוי במחלוקת לאורך ההיסטוריה האנושית ובמיוחד עם עלייתה של ההגות הליברלית. בעקבות ההגות הליבראלית יש הרואים בממשלה ישות המספקת לאזרחיה שירותים כגון ביטחון ואכיפת חוקים (ובכלל זה זכויות קניין). אך ישנן גם עמדות אחרות שאינן רואות בממשלה רק שחקן כלכלי בתוך השוק, אלא גורם משמעותי היוצר את השוק ומכונן אותו.

שאלה חשובה ב כלכלה ציבורית היא איזה מוצר צריך להיות מסופק על ידי ממשלה ואיזה לא. על פי גישה זו על הממשלה לנהל תקציב בו ירשמו ההכנסות שלה וההוצאות. על פי גישה זו את הכנסותיה שואבת הממשלה מ-תשלומים הנגבים מאזרחי המדינה על פי הכנסתם (כמו " מס הכנסה"), על פי צריכתם (כמו " מס ערך מוסף"), על פי ערך נכסיהם (כמו " מס רכוש"), או על פי סכום קבוע שאינו תלוי באף אחד מאלה (" מס גולגולת"). כמו כן לווה הממשלה כספים בשוק המקומי או בחו"ל. כאשר גובה הכנסותיה של הממשלה מתשלומי ה מיסים של אזרחיה אינו מגיע לגובה ההוצאות שלה, נוצר מצב המכונה גרעון תקציבי או גירעון בתקציב השוטף. הממשלה צריכה לממן את הגירעון הזה. לעיתים, היא מבצעת זאת באמצעות הגברת נטל המס נטילת הלוואות או הדפסת כסף. סך כל ההלוואות שהממשלה נוטלת מכונה והוא מחולק ל" חוב פנימי" (כלומר, הלוואות שנוטלת הממשלה מאזרחיה) ו" חוב חיצוני" (כלומר, הלוואות שנוטלת הממשלה מגורמים מחוץ לארץ).

ערכים מורחבים - קפיטליזם, סוציאליזם

סוגיית מקומה של הממשלה בשוק היא שאלה מרכזית בכלכלה. מידת התערבותם הרצויה בשווקים ובפעילות הכלכלית היא נושא הנתון במחלוקת תמידית בין הימין הכלכלי התומך בממשלה מינימלית, בנטל מס נמוך ובשווקים חופשיים ככל האפשר, לבין השמאל הכלכלי התומך בממשלה גדולה הגובה מאזרחיה מיסים פרוגרסיביים (התלויים בגודל ההכנסה או הרכוש) ומספקת להם שירותים רבים, כגון חינוך ו בריאות. על פי הגישות האחרות, השוק משוקע בתוך הפעילות הממשלתית והיא זו שמכוננת אותו ומאפשרת לו להתקיים, ולכן ההפרדה בין הממשלה לבין השוק הפרטי עשויה להחשב מלאכותית בהבטים רבים.

שאלה נוספת היא סוגיית תכנון השוק. גישות קפיטליסטיות נבדלות במידת התכנון המרכזי שהן מציעות. ישנן הדוגלות בהקפדה על זכויות קניין וכלכלה מבוזרת כמעט בכל תחומי החיים, וטוענות כי תכנון מרכזי הוא פגיעה בערכים אלה. גישות קפיטליסטיות אחרות מבקשות להתערב בשוק רק במידה הנדרשת לטיפול ב כשלי שוק או במשברים פיננסיים.

גם בתוך ה סוציאליזם ישנם חילוקי דעות בשאלה זו. ברית המועצות, בה התקיים שלטון קומוניסטי-ריכוזי ששלט על השוק באופן מוחלט, מדינות אחרות מאפשרות תכנון כלכלי מרכזי, אך לא באופן מלא.

חוקר העוסק בכלכלה מניח בדרך כלל כמה הנחות יסוד בעבודתו. אין פירוש הדבר שההנחות מתקיימות תמיד: לעיתים הן מתקיימות באופן מקורב בלבד או לא מתקיימות כלל. כלכלנים רבים בוחנים את ההנחות ורואים כיצד משתנה מודל כלכלי כשמסירים הנחה מסוימת. עם זאת, בדרך כלל ההנחות מפשטות את הניתוח הכלכלי המורכב מטבעו ומאפשרות להגיע למסקנות משמעותיות ממודל בסיסי. מודל זה מהווה מכאן ואילך נקודת מוצא וקנה מידה להשוואה עם תוצאותיהם של מודלים מורכבים ומציאותיים יותר.

הנחות היסוד כוללות:

הנחת יסוד של כל דיון כלכלי היא זכות הקניין משום שאיש לא יטרח לייצר מוצר בלא ערובה שיוכל ליהנות ממנו. האופן שבו משטר מגדיר זכויות קניין ומגן עליהן משפיע על הכלכלה תחת משטר זה במידה רבה. שינוי בזכות הקניין, כגון שלילת ה עבדות כזכות לקניין על אדם אחר, הוא תמיד בעל השלכות כלכליות מרחיקות לכת.

אטומיות - ישנו מספר רב של יצרנים וצרכנים וכל אחד מהם אינו גדול מספיק כדי להשפיע על מחיר השוק.

הומוגניות - מוצריהם של כל היצרנים בשוק זהים ותחליפיים לחלוטין.

מידע מושלם - לכל השחקנים בשוק יש את כל המידע על פעולות האחרים, לרבות המחיר השורר בשוק.

גישה חופשית - אין חסמי כניסה לשוק המונעים מיצרנים להיכנס ולצאת ממנו בחופשיות. בכלל זה ניידות מושלמת של אמצעי הייצור והצרכנים.

תאוריה כלכלית נקראת פוזיטיבית אם היא מגבילה את עצמה לתיאור המציאות כפי שהיא. לעומתה, תאוריה נורמטיבית שופטת מה טוב ורע במציאות כלכלית וכיצד יש לשנות אותה. מחקר שמגלה מה הגורמים ל אי שוויון כלכלי ול עוני הוא בגדר פוזיטיבי אבל הקביעה כי ממשלות צריכות לנקוט צעדים כדי לצמצמם (כגון מיסוי פרוגרסיבי או סובסידיות) היא נורמטיבית.

הכלים המשמשים את החוקרים על-פי גישה זו הם בעיקר מודלים מתמטיים שונים, המנסים לגלות ולקבוע חוקיות מסוימת בפעולתה של מערכת כלכלית, כשלצורך הגעה למסקנות נעשה שימוש במדידות מדויקות של הצטברות של פעולות, המנותחות באמצעים סטטיסטיים, על פי יחסן למודלים המתמטיים.

מגישה זו נגזר באופן הכרחי צמצום שדה החקר בתחום הכלכלה רק למשתנים שניתן לכמת ולמדוד, ומאידך, יש טענה חזקה מצד החוקרים בגישה זו לרמה גבוהה של דיוק מדעי במסקנות החקר, עד כדי כך שניתן להעלות המלצות לקובעי מדיניות בנוגע לפעולות כלכליות רבות. מאידך, צמצום שדה החקר גוזר גם נייטרליות, לפחות לכאורה, בנוגע לערכיות ההכרעות. הכלכלה המדעית אינה יכולה לומר אם צעד מסוים מועיל או מזיק לחברה, נכון או לא נכון מבחינה פוליטית: היא יכולה רק לטעון כי צעד מסוים מועיל לצמיחה כלכלית או מזיק לה, מעודד או מדכא אינפלציה, וכדומה. במילים אחרות: הכלכלה כ מדע מדויק היא פוזיטיבית בהכרח, כמו מתמטיקה או פיזיקה. תפישות עולם פוליטיות-כלכליות כ כלכלת שוק או סוציאליזם הן נורמטיביות ואינן נכנסות תחת 'ההגדרה המדעית' של הכלכלה.

גישה אחרת לתחום חקר הכלכלה גורסת כי מספר המשתנים הכרוכים בפעולות כלכליות רב מדי ופעולתם צפויה פחות מדי מכדי שאפשר יהיה לבנות מודלים מתמטיים שייצגו בצורה נאמנה דיה את ההתרחשות הכלכלית בפועל. כדי לבנות מודלים מתמטיים או סטטיסטיים שניתן להשתמש בהם, גורסת גישה זו, יש צורך בפישוט המציאות והסרת משתנים רבים ממנה, עד כדי כך שהמודל המתמטי חדל מלייצג התרחשות כלכלית ממשית ולכן ערכו המעשי מועט. כראיה לכך, מוצגת הטענה שתחזיות כלכליות ידועות לשמצה בחוסר הצלחתן לקלוע למציאות. עבור הדוגלים בגישה זו, כלכלה היא בעיקרה תחום של הגות ו למידה, בו מנסה החוקר להשים כללי-אב בסיסיים ביחס להתנהגות אנושית להתרחשויות כלכליות, תוך שימוש בכלים של לוגיקה, הגיון, היסקים ו היקשים. מטרת החוקר כאן היא לצאת מהנחות בסיס פשוטות יחסית ועל דרך ההגיון להגיע להבנת הכללים הרחבים יותר של התנהגות אנושית בתחום הכלכלי.

תמ"ג PPT לפי נפש בשנת 2008

הגישה הרואה בכלכלה תחום חקר עיוני רווחה בעבר, בעיקר בימי התגבשותה של הכלכלה כתחום מובחן מתחומים כמו פוליטיקה או מדיניות. זו הגישה המאפיינת את רוב הוגי הכלכלה הקלאסית, אסכולת הערך השולי ובימינו, האסכולה האוסטרית. לעומתה, הגישה הרואה בכלכלה מדע מדויק התפתחה בשלהי המאה ה-19 והתפשטה בעולם החקר הכלכלי החל מ שנות ה-20 של המאה ה-20. לקראת סוף שנות ה-50 הפכה לגישה המובילה, וכיום היא הגישה הדומיננטית ומהווה ציר מרכזי בלימודי כלכלה. רוב האסכולות המודרניות בכלכלה תואמות גישה זו לפחות במידה מסוימת. חלק מענפי הידע הכלכלי, כמו אקונומטריקה או תורת המשחקים מבוססים על הנחה זו.

ישנם מבקרים חריפים יותר של הכלכלה הטוענים כי המחקר הכלכלי משמש כהצדקה לשימור הסדר הקיים, וכי הכלכלנים אינם יכולים ואינם צריכים לקבוע כיצד יש לחלק משאבים בין בני האדם, וסוגיה זו שמורה לתחום הפוליטי.

אתיקה כוללת בתוכה ציות מוחלט לחוק ומעבר לכך, אלא גם המעשה הראוי מבחינה מוסרית וחברתית.

למודעות לאתיקה (כלומר מוסר ושמירה על החוק) חשיבות עליונה בהתנהלות כלכלית בריאה.

מודעות נמוכה לאתיקה בכלכלה ובעסקים תפגע בכלכלה על ידי שחיתויות, גזל, ועבירות על פי דיני העונשין כגון שימוש ב מידע פנים, הסתרת מידע מהותי מבעלי עניין, גנבת זכויות יוצרים, הרצת מניות, עבירה על חוקי ניירות ערך, פרסום מטעה, וכל עבירה על החוק שפוגעת בכלכלה.

עבירות צווארון לבן נחשבות לעבירות שפוגעות בכלכלה שמקורם ב גזל.

קיימים רשויות שתפקידם למנוע עבירות כלכליות כגון רשות המיסים, הרשות לניירות ערך, הרשות להגבלים עסקיים, הרשות להגנת הצרכן.

חברה אנושית שתשמור על רמה אתית גבוה באופן טבעי תהיה כלכלה בריאה ויעילה יותר לעומת חברה אנושית שלא תשמור על רמה אתית מה שיכול לגרום לפגיעה בכלכלה.

פרנסה וכלכלה, באתר האקדמיה ללשון העברית, 4 בספטמבר 2012

אנציקלופדיה מקוונת לכלכלה (באנגלית)

מבחר סרטונים אקדמיים בנושא כלכלה באתר הערוץ האקדמי

יוסף זעירא, כלכלה: מדע, מקצוע או אידאולוגיה?, באתר של מכון ון ליר

קל-כלכלן הוא אתר המציג נושאים הקשורים לכלכלה וכספים בישראל ובעולם בצורה קלה ומובנת.

קיצורים וראשי תיבות בכלכלה

התפתחות המדינה כמוסד כלכלי ראיון רדיו עם עומר מואב

Intro to Economics: Crash Course Econ #1, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:08)

מילון כלכלה (תש"ד), 1944, באתר האקדמיה ללשון העברית

כלכלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

כלכלה, דף שער בספרייה הלאומית

# data[].attributes.attachment_link.title
כלכלה - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
עיינו גם בפורטל פורטל הכלכלה הוא שער לתחום ה כלכלה בוויקיפדיה. הפורטל מציג מושגי יסוד בתחום וסוקר מספר נושאים בהם שוק ההון, שוק העבודה ועוד. כלכלה היא מכלול של פעילות אנושית, המתייחסת למחשבה ותכנון, והמכוונת להשגת האמצעים החומריים הדרושים ל אדם לצורך קיומו ורווחתו. זאת לאור אילוצים מצביים וקבלת החלטות בזמן נתון, לרוב במציאות של אי-ודאות.