# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מידע אישי

לידה

25 ביולי 1987 (בן 33)
ראשון לציון שב ישראל

גובה

1.80 מטר

עמדה

קשר התקפי, קיצוני, חלוץ

מועדוני נוער

מועדונים מקצועיים כשחקן*

נבחרת לאומית כשחקן**

* הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד
ומעודכנים ל-23 בנובמבר 2020
** הנתונים בנבחרת מעודכנים ל-18 בנובמבר 2020

ערן זהבי (נולד ב- 25 ביולי 1987) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן ה הולנדית וב נבחרת ישראל.

זהבי החל את דרכו בקבוצת הפועל תל אביב, במדיה זכה ב דאבל בעונת 2009/2010, לאחר שכבש את שער הניצחון בתוספת הזמן של מחזור הסיום בליגה. לאחר מכן שיחק ב פלרמו ה איטלקית. בין השנים 2013- 2016 שיחק ב מכבי תל אביב, במדיה זכה בשלוש אליפויות, נבחר פעמיים ל כדורגלן העונה בישראל והיה ל מלך השערים של ליגת העל שלוש עונות ברציפות. זהבי משחק בעמדות הקישור וההתקפה, והוא מחזיק בהישג מיוחד של שיא כיבושים בעונה אחת בליגה הבכירה בישראל (35 שערים), אותו קבע בעונת 2015/2016 ובשיא כיבושים בעונה אחת ב ליגה הבכירה בסין (29 שערים), אותו קבע בעונת 2019. זהבי היה קפטן נבחרת ישראל עד להשעייתו ופרישתו מהנבחרת בספטמבר 2017, ובאוגוסט 2018 חזר לנבחרת.

קריירת מועדונים

זהבי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בגיל 16, לאחר חיכוכים משמעתיים עם מאמניו, עזב את הפועל תל אביב ועבר למחלקת הנוער של עירוני ראשון לציון, עיר מגוריו. כעבור שנתיים בראשון לציון ביקשה הפועל תל אביב להחזירו. זהבי חזר לקבוצת הנוער של המועדון האדום, והעפיל עימה לגמר גביע המדינה בכדורגל לנוער בשנת 2006, בו הפסידה ל בית"ר ירושלים בבעיטות עונשין. זהבי הבקיע את שער השוויון של הפועל שהביא להארכה, במהלכה הורחק בשל ספיגת כרטיס צהוב שני.

גם את עונת 2006/2007 החל בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב. בדצמבר 2006 שיחק לראשונה בקבוצת הבוגרים של המועדון כשנכנס כמחליף בשני משחקי גביע הטוטו אך לא שותף במשחקי הליגה. הוא הושאל בחלון ההעברות של ינואר 2007 ל הפועל רמת השרון, ששיחקה ב ליגה הלאומית ונאבקה נגד הירידה ממנה. רמת השרון הצליחה במאבק זה ונשארה בליגה הלאומית לאחר שסיימה את העונה במקום התשיעי.

אף שהושאל לשנה וחצי, ביקשה הפועל תל אביב להחזירו בתום העונה, אך התנגדות של רמת השרון גררה מאבק משפטי בעניין התשלום על השאלתו, מאבק שהוכרע ב בוררות. בסופו של דבר המשיך זהבי ברמת השרון אך התחיל את עונת 2007/2008 באיחור. במהלך התקופה בה שיחק ברמת השרון זומן גם ל נבחרת הצעירה, אך מאחר שבתחילה לא זכה למעמד של ספורטאי מצטיין הצבא אסר את השתתפותו בחלק ממשחקי הנבחרת שנערכו מחוץ לישראל והוא רשם הופעה אחת בלבד במדיה.

הפריצה בהפועל תל אביב

בעונת 2008/2009 שב זהבי להפועל תל אביב לאחר שהסתיימה תקופת ההשאלה ברמת השרון. ב- 8 באוגוסט 2008 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-3 על עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו, וב- 1 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו ב ליגת העל, כשפתח בהרכב במחזור הראשון מול הכח עמידר רמת גן, במשחק שהסתיים בתיקו 2-2. בעונה זו הוא שותף ב-26 משחקי ליגה, אך רק בתשעה מהם פתח בהרכב ורק בשניים השלים 90 דקות. בסך הכל הבקיע שבעה שערי ליגה בעונה זו וארבעה נוספים ב גביע הטוטו.

בעונת 2009/2010 התערער מעמדו בהפועל, ובמחזורים הראשונים שולב בעיקר כמחליף. אך לאחר שקשר הקבוצה נמניה ווצ'יצ'ביץ' נפצע במחזור ה-12 של הליגה, תפס זהבי מקום של קבע בהרכב הקבוצה, והפגין יכולת טובה בהמשך העונה. במשחק גמר גביע המדינה, מול בני יהודה, בישל זהבי שער, וזכה בתואר ראשון בקריירה. ארבעה ימים מאוחר יותר, יצאה הפועל תל אביב למשחק האחרון בליגת העל, מול בית"ר ירושלים ב אצטדיון טדי. בעוד מוליכת הטבלה מכבי חיפה לא הצליחה לנצח במשחק המקביל, הבקיע זהבי את שער הניצחון במשחקה של הפועל בדקה ה-92 שזכתה באליפות הליגה (והשלימה דאבל) בסיום דרמטי בזכות הפרש שערים עדיף על מכבי חיפה. בסך הכל כבש זהבי 11 שערי ליגה בעונה זו, והוסיף שישה בישולים.

בראשית עונת 2010/2011, לאחר ניצחון של הפועל תל אביב במשחק הראשון נגד רד בול זלצבורג, כבש זהבי במשחק הגומלין שער שוויון בתוספת הזמן, שהבטיח את עלייתה של הפועל תל אביב לשלב הבתים ב ליגת האלופות בפעם היחידה עד כה. בשלב הבתים של ליגת האלופות בישל זהבי שער אחד וכבש שלושה: צמד נגד בנפיקה ליסבון, ועוד שער בבעיטת מספרת אחורית מרשימה נגד ליון ב צרפת. שער שוויון של ליון מנע מהפועל תל אביב לזכות במקום השלישי ולעבור לשחק ב ליגה האירופית, וקבע את הדחתה מהמפעלים האירופאים בעונה זו, אך בזכות שער זה נבחר זהבי לנבחרת המחזור השישי של ליגת האלופות. גם במשחקי הליגה המשיך זהבי לכבוש שערים חשובים, ביניהם שער ניצחון ב דרבי מול מכבי תל אביב בסיבוב הראשון, ובסך הכל כבש תשעה שערי ליגה בעונה זו. זהבי בישל בעונה זו 12 שערי ליגה, ודורג במקום הראשון בטבלת מלך הבישולים. ב- 25 במאי 2011, במשחקו האחרון במדי הפועל תל אביב, בישל את שער הניצחון של סלים טועמה (1-0) במשחק גמר גביע המדינה נגד מכבי חיפה, שהשלים זכייה שנייה רצופה בגביע להפועל תל אביב.

התקופה בפלרמו

בפגרת קיץ 2011 חתם זהבי בקבוצת פלרמו מה סרייה א', הליגה הבכירה ב איטליה, תמורת 2.5 מיליון יורו לחמש שנים. זהבי היה לשחקן הישראלי השני בהיסטוריה שמשחק בליגה האיטלקית, אחרי טל בנין. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב- 28 ביולי 2011 במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית מול תון ה שווייצרית. את שערו הראשון במדי פלרמו כבש בניצחון 3-2 על קליארי במחזור הרביעי של הליגה, כאשר הבקיע בדקה הראשונה של המשחק בבעיטה לחיבורי השער ממרחק של 18 מטרים. בהמשך העונה התקשה זהבי לתפוס מקום קבוע בהרכב, ובסך הכל ערך בעונתו הראשונה בפלרמו 20 הופעות בליגה ושתי הופעות במוקדמות הליגה האירופית, בהן כבש שני שערים ובישל שלושה.

ב- 26 ביולי 2012 נפצע זהבי במשחק אימון במהלך מחנה האימונים של טרום עונת 2012/ 2013, ובעקבות זאת החמיץ את פתיחת העונה וחזר לכושר משחק רק בחודש נובמבר. חילופי מאמנים בפלרמו פגעו במעמדו בקבוצה, וגם לאחר החלמתו מיעט זהבי לקבל דקות משחק והוא החליט לחזור לליגה הישראלית במסגרת חלון העברות של ינואר 2013.

חזרה לישראל: מכבי תל אביב

ב- 21 בינואר 2013 חזר זהבי לישראל, וחתם ב מכבי תל אביב על חוזה לשלוש וחצי שנים. מכבי שילמה לפלרמו 250 אלף אירו עבור כרטיסו, ו-250 אלף אירו נוספים ישולמו אם מכבי תל אביב תעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות במהלך חוזהו בקבוצה. את שערו הראשון במדי מכבי תל אביב כבש במשחק הבכורה שלו נגד מכבי נתניה במסגרת גביע המדינה. במשחק הדרבי הראשון מול קבוצתו לשעבר הפועל תל אביב בישל שני שערים בדרך לניצחון 4-0, וב- 10 במרץ 2013 הבקיע את שער הליגה הראשון במדי מכבי תל אביב בניצחון 5-0 על בית"ר ירושלים. בסך הכל הבקיע זהבי בעונה זו 7 שערים ב-16 משחקי ליגה והיה תוספת כוח משמעותית בדרך לזכייה באליפות של מכבי תל אביב בעונת 2012/2013.

במכבי תל אביב הפך זהבי לשחקן דומיננטי ומוביל ובתקופתו בקבוצה קיבע את מעמדו ככדורגלן הטוב ביותר בליגת העל. הוא זכה בשנים 2013, 2014 ו-2015 בפרס כדורגלן השנה. בטקס המצוינות בספורט של משרד התרבות והספורט, זכה בתואר ספורטאי השנה לשנת 2014 של ערוץ הספורט ודורג במקום הראשון בדירוג כדורגלני ליגת העל שנערך באתר וואלה! בעונות 2013/2014, 2014/2015 ו- 2015/2016.

הגעתו של זהבי למכבי תל אביב התקבלה בצורה קשה אצל אוהדי היריבה הוותיקה הפועל תל אביב, בה רשם רגעים גדולים בעבר. זהבי מצידו עורר ביקורת, בעיקר מכיוון הפועל תל אביב, כשחגג בצורה בולטת כשכבש שער כששיחק נגדה, בתחילת בהסרת חולצה ועלייה ליציע אוהדי מכבי תל אביב ובהמשך בתנועת ירייה.

במהלך עונת 2013/2014 כבש זהבי 34 שערים ב-46 הופעות תחת ה מאמן פאולו סוזה וזכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות ושלישית בקריירה שלו. הוא החל לשמש כ קפטן שני במכבי תל אביב ולענוד את סרט הקפטן במשחקים מהם נעדר שרן ייני. בתחילת העונה השתתף עם מכבי תל אביב במוקדמות ליגת האלופות, ואף הבקיע שער במשחק הביתי מול פ.צ. בזל, אך קבוצתו הודחה מהמפעל והעפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית. בליגה האירופית כבש זהבי שלושה שערים ובישל שער אחד, וסייע למכבי תל אביב להעפיל לשלב 32 האחרונות מהמקום השני. בליגת העל כבש זהבי 29 שערים והוכתר למלך השערים, כשהוא שובר את שיא שערי הליגה בעונה אחת במדי מכבי תל אביב בכל הזמנים, ונמצא במקום השני בתולדות ליגת העל במספר שערים לעונה, כשהיחיד שמקדים אותו הוא חלוץ בית"ר תל אביב ניסים אלמליח בעונת 1954/1955. בעונה זו כבש זהבי שער אחד לפחות מול כל קבוצות ליגת העל למעט בית"ר ירושלים. במחזור ה-26 בעונה זו שיחק זהבי את אחד ממשחקיו הגדולים ביותר, כשבמשחק הדרבי נגד הפועל תל אביב הבקיע שלושער והוביל מהפך בשניות הסיום אף על פי שקבוצתו הייתה בחיסרון מספרי. לקראת סוף העונה חתם זהבי על חוזה חדש במכבי תל אביב לארבע שנים עם אופציה לשנה נוספת והגדלת סעיף היציאה מחוזהו בתמורה להעלאה בשכרו.

בתחילת עונת 2014/2015 שיחק זהבי את מלוא הדקות בששת משחקי מכבי תל אביב במוקדמות ליגת האלופות והליגה האירופית מהן הודחה בסופו של דבר מכבי תל אביב. במשחקים אלו כבש זהבי פעמיים ב פנדל ובישל שער אחד. במחזור החמישי של ליגת העל שבר זהבי את שיא הכיבושים הרצופים לכדורגלן בליגה הראשונה בישראל, שיא בו החזיק עד אז מוטי קקון ועמד על שער אחד לפחות בתשעה משחקי ליגה רצופים. זהבי הגדיל את השיא לשנים עשר משחקים, כשכבש במחזורים 32-36 בעונת 2013/2014 ובמחזורים 1-7 בעונת 2014/2015. המשחק השנים-עשר היה דרבי מול הפועל תל אביב ששוחק ב- 3 בנובמבר 2014. כמה דקות לאחר שכבש הותקף זהבי על ידי אוהד הפועל תל אביב שפרץ למגרש. זהבי הורחק בכרטיס אדום בעקבות התקרית אך פריצה של אוהדי מכבי תל אביב למגרש בתגובה לאירועים הביאה להפסקת המשחק. בהמשך נקבעה תוצאת המשחק על ידי בית הדין של ההתאחדות על 0-0 ללא נקודות. הכרטיס האדום שקיבל זהבי גרר גם הרחקה אוטומטית ממשחקה הבא של הקבוצה שקטעה את רצף הכיבושים במשחקי קבוצתו. זהבי הוסיף לכבוש בששת המשחקים לאחר חזרתו מההרחקה וקבע שיא ישראלי, במספר כיבושים רצופים לשחקן במשחקים בהם שותף, והעמיד אותו על 17 משחקים (או 18 כולל הדרבי). רצף זה הוא השני באורכו בהיסטוריה של הכדורגל באירופה ומקדים אותו רק רצף של 21 משחקים שהשיג ליונל מסי בשנת 2013. בסך הכל כבש זהבי בשנת 2014 35 שערי ליגה, שני באירופה ושלישי בעולם כולו. לקראת סיום העונה הגיע זהבי להסכם עם מכבי תל אביב על ביטול סעיף היציאה מחוזהו תמורת העלאה בשכרו. בעונה זו זכה עם מכבי תל אביב ב טרבל המקומי, עם זכייה באליפות, ב גביע המדינה (פתח וכבש בניצחון 6-2 על הפועל באר שבע ב משחק הגמר) וב גביע הטוטו.

בקיץ 2015, לאחר עזיבת שרן ייני ל וויטסה ארנהם, מונה זהבי ל קפטן מכבי תל אביב. בסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות הפסידה מכבי תל אביב במשחק הראשון שהתקיים בתל אביב בתוצאה 1-2 מול ויקטוריה פלזן. במשחק הגומלין ב צ'כיה כבש זהבי צמד ומכבי תל אביב ניצחה 2-0 והעפילה לשלב הפלייאוף, בו שוב הוגרלה לשחק מול פ.צ. בזל. במשחק הראשון, שהתקיים ב שווייץ, כבש זהבי צמד נוסף, כולל שער שוויון בנגיחה בדקה ה-96 שקבע את תוצאת המשחק על 2-2. גם במשחק הגומלין ב בלומפילד כבש זהבי שער שוויון שהעמיד את התוצאה על 1-1, תוצאה שנשארה עד הסיום וקבעה העפלה של מכבי תל אביב לליגת האלופות. זהבי היה ל מלך השערים של שלב מוקדמות ליגת האלופות של עונה זו לאחר שכבש בסך הכל שבעה שערים בחמשת המשחקים בהם השתתף. בשלב הבתים כבש זהבי את שערה היחיד של קבוצתו במפעל, ב פנדל בהפסד 1-3 ל פורטו.

ב- 21 בנובמבר 2015, כבש זהבי את שערו ה-100 בליגת העל, בניצחון החוץ 3-0 נגד הפועל חיפה. שמונה ימים לאחר מכן, ב- 29 בנובמבר, כבש מול בני יהודה את שערו ה-100 במדי מכבי תל אביב בכל המסגרות. ב- 27 בדצמבר כבש זהבי 4 שערים בניצחון 5-0 על עירוני קריית שמונה, הרביעייה הראשונה בקריירה. ב- 11 באפריל 2016 הבקיע זהבי צמד שערים בליגה בניצחון 3-2 על בית"ר ירושלים והעלה את מאזנו העונתי ל-31 שערים. בכך הפך לשחקן שהבקיע הכי הרבה שערים בעונה יחידה בהיסטוריה של הליגה הבכירה בישראל, תוך שבירת שיאו של ניסים אלמליח מ בית"ר תל אביב (30 שערים בעונת 1954/1955) שהחזיק מעמד 61 שנה. בסיום העונה הוביל את מכבי כקפטן ל גמר גביע המדינה. את עונת השיא בקריירה שלו סיים זהבי עם 35 שערי ליגה ו-10 בישולים ב-36 הופעות.

גואנגג'ואו R&F

ב- 29 ביוני 2016 חתם זהבי בקבוצת גואנגג'ואו R&F מ הליגה הסינית, ששילמה עבורו למכבי תל אביב סכום שיא לשחקן ישראלי אי פעם, שמוערך בכ-8 מיליון דולר. ב- 2 ביולי 2016 עלה זהבי כמחליף, הבקיע שער ובישל בהופעת הבכורה שלו, בניצחון 4-2 על שה-ג'יאג'וואנג. ב- 13 ביולי 2016 כבש זהבי את כל שלושת השערים של גואנגג'ואו כשעלה כמחליף בניצחון על חביי צ'יינה פורצ'ן בשלב רבע גמר הגביע הסיני. את עונתו הראשונה בסין סיים זהבי עם שישה שערים בגביע הסיני בנוסף ל-11 שערי ליגה ב-15 הופעות.

ב- 24 בינואר 2017 חתם זהבי על הארכת חוזהו בגואנגג'ואו עד לשנת 2020 כאשר שכרו הוערך בכשבעה מיליון דולר לעונה. ב- 4 במרץ שיחק זהבי את משחקו הראשון בפתיחת העונה בליגה הסינית בניצחון קבוצתו 0-2 על טיאנג'ין צ'וונג'יין. ב- 23 ביולי 2017, במשחק הליגה נגד יאנביאן פונדה, כבש זהבי רביעייה בניצחון 6-2. הייתה זו הרביעייה הראשונה שלו בסין והשנייה בסך הכל בקריירה. ב- 29 ביולי 2017 הפך זהבי ללגיונר שכבש הכי הרבה שערים בעונה אחת, לאחר צמד מול גואנגג'ואו אוורגראנד, שהעלה את מאזן שעריו ל-20, בעוד השיא של מואנס דאבור עמד על 19 שערים ב גראסהופרס ציריך. את עונת 2017 סיים כמלך השערים של הליגה עם 27 כיבושים והיה רחוק שער אחד מהשוואת שיא השערים של שחקן לעונה בליגה הסינית. ב- 11 בנובמבר 2017 נבחר זהבי לשחקן העונה בליגה הסינית.

לאחר שבספטמבר הציעה שאנגחאי שנחווה לרכוש את זהבי בסכום של 25 מיליון דולר, ולקראת תחילת העונה החדשה, האריך זהבי בפברואר 2018 את חוזהו בגואנגג'ואו לשלוש שנים נוספות בסכום שמוערך בין 10 ל-12 מיליון דולר לעונה. ב-2 במרץ 2018, במחזור הפתיחה של הליגה הסינית, כבש זהבי שלושער ובישל שער נוסף בניצחון החוץ 5-4 על האלופה גואנגג'ואו אוורגראנד, ובסך הכל כבש בעונה זו 20 שערי ליגה.

ב- 16 ביולי 2019 כבש זהבי צמד שערים אשר קיבעו אותו לכובש הישראלי המצטיין בהיסטוריה עם 207 שערי ליגה. ב- 14 בספטמבר 2019 כבש זהבי צמד שערים בניצחון 2-1 על טיינג'ין קואנג'יאן‎, כולל שער ניצחון בדקה ה-90 ב בעיטת רבונה. את העונה סיים כמלך השערים עם 29 כיבושים, הישג שיא בליגה. ב- 5 באוגוסט 2020 כבש את שערו המאה בסין במהלך משחק ליגה נגד חנאן ג׳יאניה.

פ.ס.וו. איינדהובן

בתאריך 20 בספטמבר 2020 חתם לשנתיים במועדון ההולנדי פ.ס.וו. איינדהובן.

את הופעת הבכורה ערך ב-1 באוקטובר בשלב הפלייאוף של הליגה האירופית בניצחון 0-2 על רוזנבורג, זהבי כבש את השער הראשון ובישל את השני והקבוצה העפילה לשלב הבתים. את הופעת הבכורה בליגה ההולנדית, ערך ב-4 באוקטובר בניצחון 0-2 של קבוצתו על פורטונה סיטרד כאשר זהבי מבשל את השער הראשון. ב-1 בנובמבר כבש גם שער בכורה בליגה בניצחון 0-4 על דן האג.

נבחרת ישראל

ב- 2 בספטמבר 2010 ערך זהבי את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל, במשחק מול נבחרת מלטה ב אצטדיון רמת גן במסגרת מוקדמות יורו 2012, ובסך הכל שותף בחמישה משחקים במהלך הקמפיין.

גם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 שותף בחמישה משחקים, וב- 10 בספטמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 1-3 ל נבחרת רוסיה. בקמפיין זה אימן את הנבחרת מאמנו לשעבר בהפועל תל אביב אלי גוטמן. בקמפיין הבא, מוקדמות יורו 2016, כבר תפס זהבי מקום של קבע בהרכב הנבחרת. בנוסף לשער ושני בישולים מול נבחרת אנדורה, זהבי בישל פעמיים וכבש שער אחד בניצחון 3-0 מול נבחרת בוסניה והרצגובינה.

לקראת קמפיין מוקדמות מונדיאל 2018 מונה זהבי ל קפטן הנבחרת. ב- 2 בספטמבר 2017 הושעה מהנבחרת לאחר שזרק את סרט הקפטן במהלך משחק ב אצטדיון סמי עופר מול נבחרת מקדוניה, לאחר שספג קריאות בוז וקללות מהקהל הישראלי. למחרת הודיע זהבי על פרישתו מנבחרת ישראל. באוגוסט 2018 שב לנבחרת לאחר שהתנצל על המקרה.

ב- 24 במרץ 2019 כבש זהבי שלושער ראשון בנבחרת, בניצחון 4-2 על נבחרת אוסטריה במסגרת מוקדמות יורו 2020, וזכה לציון הנדיר 10 הן ב ידיעות אחרונות והן ב מעריב השבוע. ב- 7 ביוני 2019 כבש זהבי שלושער נוסף, בניצחון 3-0 על נבחרת לטביה, ובכך שבר את שיא ההבקעות של הנבחרת בטורניר מוקדמות, שעמד על שישה שערים, וכן הפך לשחקן הראשון מאז שייע פייגנבוים שכובש שני שלושערים ברציפות במדי נבחרת ישראל. בסך הכל כבש זהבי 11 שערים במוקדמות יורו 2020 ונכלל בנבחרת הטורניר של אופ"א.

בחצי גמר הפלייאוף לקראת יורו 2021 שיחקה הנבחרת מול נבחרת סקוטלנד. המשחק הסתיים ללא שערים גם לאחר ההארכה ועבר להכרעה בבעיטות עונשין. זהבי בעט את הפנדל הראשון והחמיץ, החמצה שהובילה להפסד והדחה. ב-14 באוקטובר 2020 כבש שלושער נוסף, הפעם במשחק החוץ נגד נבחרת סלובקיה במסגרת ליגת האומות 2020/2021, והוביל את הנבחרת לניצחון 3-2 לאחר פיגור 0-2 במחצית המשחק. בכך הפך זהבי לראשון בנבחרת ישראל שהבקיע שלושער שלוש פעמים.

פרופיל שחקן

זהבי התחיל את דרכו כ חלוץ במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ובתחילת הקריירה המקצועית שיחק גם כקשר התקפי מאחורי החלוץ וכשחקן אגף. בעונת 2009/2010 הסיט המאמן אלי גוטמן את זהבי לעמדת קשר מרכזי בסגנון "50/50", שעוזר בהנעת הכדור ותומך גם בהגנה וגם בהתקפה. במקביל המשיך זהבי לשחק לעיתים בכל עמדות הקישור, ובמשחק אחד אף שימש כמגן ימני. כשעבר מפלרמו למכבי תל אביב, חזר זהבי לשחק בתפקידים קדמיים יותר, תחילה כקשר התקפי, ובהמשך, תחת הדרכתו של פאולו סוזה, החל לשחק גם בתור שחקן כנף וחלוץ. זהבי התבסס בעמדה זו ולמעשה משחק כ"חלוץ מדומה" - כזה שעוזר לקישור ההתקפי וגם משמש כחלוץ החוד. מאפיינים בולטים במשחק שלו הם סיומת חזקה מול השער, משחק "בנגיעה אחת" ותנועה ללא כדור, דבר המאפשר לו להתפנות משטחים צפופים ולהתמקם בעמדה מיטבית לקבלת הכדור.

בנוסף לכך, ערן זהבי נקרא על ידי רבים כ"ווינר הגדול של הכדורגל הישראלי" בעקבות שערי ההכרעה הרבים שכבש לזכות קבוצותיו. דוגמאות בולטות הן משחק האליפות של הפועל תל אביב, משחקה של מכבי תל אביב נגד פ.צ. בזל ב מוקדמות ליגת האלופות, הניצחון על בית"ר ירושלים ב פלייאוף העליון של עונת 2015/16, בו שבר את שיא הכיבושים של שחקן יחיד לעונה, ומשחק הדרבי בו ניצחה מכבי תל אביב 3-2 לאחר שלושער שלו.

חיים אישיים

זהבי נולד ב ראשון לציון לאילן זהבי, יליד צרפת, ולאתי זהבי, ילידת ישראל. בילדותו התגרשו הוריו והקשר עם אביו נותק. זהבי שירת בצה"ל על תקן ספורטאי מצטיין.

ביוני 2012 התחתן זהבי עם חברתו שי לוי. ב- 2013 נולד בנם הבכור, וב- 2015 נולדו להם תאומות. הם התגוררו ב ראשון לציון, ועם מעברו לליגה הסינית ב- 2016 עברה המשפחה להתגורר ב סין.

שיא שערים בעונה אחת בליגה הבכירה בישראל - 35 (עונת 2015/2016)

שיא שערים בעונה אחת בליגה הסינית בכל הזמנים- 29 שערים (עונת 2019)

שיא ישראלי למשחקים רצופים של קבוצתו בהם כבש - 11

שיא ישראלי למשחקים רצופים בהם שיחק וכבש - 17

מלך השערים של גואנגג'ואו R&F בכל הזמנים (בכל המסגרות) - 103

השחקן הישראלי עם הכי הרבה שערים בגביעי אירופה - 21

מלך השערים של מכבי תל אביב בגביעי אירופה - 15

שיא ההבקעות של שחקן נבחרת ישראל בטורניר מוקדמות - 11

השחקן הישראלי עם הכי הרבה שערי ליגה - 219

מעודכן ל-27 בנובמבר 2020

1. כולל סופר קאפ.

2. שער במשחק דרבי שתוצאתו בוטלה לא נחשב.

נבחרת לאומית

מעודכן ל-18 בנובמבר 2020

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

ערן זהבי , ברשת החברתית אינסטגרם

פרופיל , באתר אופ"א

פרופיל , באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

פרופיל , באתר TransferMarkt

פרופיל , באתר Soccerway

פרופיל , באתר worldfootball.net

פרופיל , באתר National Football Teams

פרופיל , באתר footballdatabase.eu

נדב צנציפר, ‏ערן זהבי שלא הכרתם, באתר "ידיעות אחרונות", 4 בספטמבר 2017

נדב צנציפר, ‏"צריכים להציב פסל שלי בכניסה לאצטדיון בסין", באתר "ידיעות אחרונות", 6 בנובמבר 2020

הערות שוליים

# data[].attributes.attachment_link.description
מידע אישי לידה 25 ביולי 1987 (בן 33) ראשון לציון שב ישראל גובה 1.80 מטר עמדה קשר התקפי, קיצוני, חלוץ מועדוני נוער מועדונים מקצועיים כשחקן* נבחרת לאומית כשחקן** * הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד ומעודכנים ל-23 בנובמבר 2020** הנתונים בנבחרת מעודכנים ל-18 בנובמבר 2020 ערן זהבי (נולד ב- 25 ביולי 1987) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בקבוצת פ.ס.וו.

# data[].attributes.headline
דיגו ארמנדו מראדונה

# data[].attributes.subject
דיגו ארמנדו מראדונה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מידע אישי

לידה

30 באוקטובר 1960 (בן 59)
לנוס שב ארגנטינה

שם מלא

דייגו ארמנדו מראדונה

גובה

1.65 מטר

עמדה

קשר התקפי, חלוץ שני

מועדוני נוער

מועדונים מקצועיים כשחקן*

נבחרת לאומית כשחקן

קבוצות כמאמן

* הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד

דייגו ארמנדו מראדונה (ב ספרדית: Diego Armando Maradona; נולד ב- 30 באוקטובר 1960) הוא כדורגלן עבר ומאמן ארגנטינאי הנחשב בעיני רבים לאחד מהכדורגלנים הטובים ביותר בכל הזמנים. כיום מאמן את קבוצת חימנסיה לה פלאטה.

מראדונה שיחק בארבעה טורנירים של גביע העולם בכדורגל, כולל מונדיאל 1986, בו היה קפטן נבחרת ארגנטינה והוביל אותה לזכייה בטורניר, לאחר ניצחון בגמר על מערב גרמניה. כמו כן זכה בפרס כדור הזהב כשחקן הטוב ביותר של הטורניר. בשלב רבע הגמר של הטורניר הבקיע מראדונה שני שערים בניצחון 2-1 על אנגליה ונכנס להיסטוריית הכדורגל משתי סיבות - השער הראשון הובקע באמצעות היד, והוא מכונה " שער יד האלוהים", והשער השני הובקע לאחר כדרור לאורך יותר מחצי מגרש תוך שהוא חולף על פני חמישה שחקנים אנגליים בדרך לשער, ונבחר ל" שער המאה".

מראדונה נחשב לאחת הדמויות השנויות במחלוקת ביותר בספורט. הוא הושעה מכדורגל למשך 15 חודשים בשנת 1991 לאחר שנכשל בבדיקת סמים ב איטליה, ונשלח הביתה מ מונדיאל 1994 שנערך ב ארצות הברית לאחר שבדיקות הראו שהשתמש ב אפדרין.

מראדונה הפך לכוכב כדורגל כבר בצעירותו. את הופעת הבכורה שלו בארחנטינוס ערך 10 ימים לפני שמלאו לו 16 שנים, ב- 20 באוקטובר 1976, כשנכנס כמחליף נגד טאז'רס מ קורדובה ובכך היה לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הכדורגל הארגנטינאי, עד שבירת שיאו בידי סרחיו אגוארו, בשנת 2003.

ב- 1981, נקנה על ידי בוקה ג'וניורס במיליון וחצי דולרים. המשטר הצבאי ששלט אז ב ארגנטינה ביקש לנצל את הפופולרית של הכוכב הצעיר כדי להסיט את תשומת הלב מהזוועות שהתחוללו אז במדינה ולפיכך סיכל באותן שנים כל הצעה שקיבל מראדונה מחו"ל. רק עם הפלת המשטר, ב- 1982, קנתה ברצלונה את מראדונה תמורת 4.5 מיליון דולר, סכום שיא באותה תקופה.

השנתיים אותן בילה מראדונה בקבוצת ברצלונה לא היו מוצלחות במיוחד - הוא זכה אומנם עם הקטאלונים בגביע בשנת 1983, לאחר ניצחון על ריאל מדריד בגמר וב סופר קאפ הספרדי, אך מחלת ה צהבת ופציעה קשה בקרסול שסיכנה את הקריירה שלו, הפכו את השהות בברצלונה לקשה. גמר גביע המלך הספרדי ב-1984 הסתיים בהפסד ובקטטה המונית אותה הוביל מראדונה. הוא הסתכסך עם נשיא והקבוצה וגם עם מנהלה לאחר שדרש שיעבירו אותו מברצלונה.

ב- 1984, נרכש על ידי קבוצת נאפולי תמורת סכום של 7.4 מיליון דולר, ששבר את שיא ההעברות בכדורגל העולמי. ההימור שלקח נשיא נאפולי, נציגת הדרום העני של איטליה קורדו פרליאנו, השתלם. מראדונה הפך לכוכב בקרב אוהדי הקבוצה והוביל את הקבוצה לשיא הצלחתה עם זכיות ב גביע אופ"א בשנת 1989, בשתי אליפויות של ה סרייה א' בעונות 1986/87 ו-1989/90, סגנות בעונות 1987/88 ו-1988/89 וב סופר קאפ האיטלקי בשנת 1990.

ב איטליה, הציג מארדונה את הכדורגל הטוב בחייו, אך בעיותיו האישיות התגברו. הוא המשיך להשתמש בקוקאין, קיבל קנסות בשווי 70,000 דולר מקבוצתו לאחר היעדרות ממשחקים ואימונים בגלל "לחץ", התמודד עם סקנדל הקושר אותו ל ילד מחוץ לנישואים ונחשד בשיתוף פעולה עם ה מאפיה המקומית, ה" קאמורה".

לאחר שהושעה במשך 15 חודשים על כישלון בבדיקת סמים מסוג קוקאין, מראדונה עזב את נאפולי בבושת פנים בשנת 1992. למרות התעניינות מצד ריאל מדריד ו אולימפיק מרסיי הוא חתם ב סביליה מהליגה הספרדית, שם נשאר עונה אחת.

מראדונה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה בגיל 16, כשעלה כמחליף מול נבחרת הונגריה בפברואר 1977. מראדונה נופה מסגל הנבחרת אשר זכתה ב גביע העולם ב-1978, שנערך בארגנטינה. שנה מאוחר יותר, בשנת 1979, זכה עם נבחרת הנוער ב אליפות העולם ב יפן ונבחר למצטיין בטורניר.

המונדיאל הראשון של מראדונה היה ב- 1982, בספרד. הנבחרת הגיעה עד לשלב הבתים השני, בו הפסידה לברזיל ואיטליה וסיימה את השתתפותה בטורניר. מראדונה הבקיע בטורניר שני שערים והורחק ב כרטיס אדום במשחק מול ברזיל.

מראדונה זכה בפרס כדור הזהב כשחקן הטוב ביותר של הטורניר. שניים מהשערים שכבש בטורניר, שניהם ברבע הגמר נגד אנגליה, מפורסמים מאוד: השער הראשון הוא שער שהבקיע נגד אנגליה, בעזרת ידו. השער נודע בשם שער יד האלוהים. מאוחר יותר, הודה בראיון טלוויזיוני שהבקיע את השער עם היד וידע מיידית שהשער אינו חוקי. בשער השני במשחק, מראדונה קיבל את הכדור בחצי המגרש שלו ורץ יותר מחצי מגרש תוך שהוא מכדרר וחולף על פני חמישה שחקנים אנגליים בדרך לשער. שער זה זכה בתואר שער המאה.

לדעת רבים, לא היה, בהיסטוריית הכדורגל, שחקן שהשפיע על קבוצתו כמו מידת השפעתו של מראדונה על נבחרתו, ב מונדיאל 1986.

בחצי הגמר, קרא מראדונה לאוהדי נאפולי לתמוך בנבחרת ארגנטינה ולא ב נבחרת איטליה בשל הקיפוח של תושבי העיר, צעד שגרם למחלוקת קשה בנאפולי ועורר את זעמם של תושבי צפון איטליה. בגמר ניצחה נבחרת מערב גרמניה בתוצאה 0-1.

אחרי השעייתו ממשחק, ניסה מראדונה את מזלו בקריירת אימון. קבוצתו הראשונה הייתה דפורטיבו מנדיז'ו אך הוא עזב את תפקידו במהרה אחרי שהסתכסך עם נשיא המועדון. כעבור תקופה קצרה, מונה למאמנה של ראסינג קלוב, מהקבוצות הבכירות בכדורגל הארגנטינאי אך עזב את תפקידו לאחר תקופה קצרה, ללא הצלחה מרובה.

ב- 28 באוקטובר 2008 מונה למאמן נבחרת ארגנטינה במקומו של אלפיו באסילה שהתפטר. מראדונה הועדף על פני קרלוס ביאנצ'י, דייגו סימאונה, סרחיו בטיסטה ו מיגל אנחל רוסו המנוסים ממנו.

במשחקו הראשון של מראדונה כמאמן הנבחרת, ב- 20 בנובמבר 2008, ניצחה ארגנטינה 1-0 את נבחרת סקוטלנד.

ב מוקדמות מונדיאל 2010, נבחרת ארגנטינה בהדרכתו של מראדונה הציגה יכולת רעה שכללה 4 הפסדים מתוך 6 משחקים בהם 1-3 ל ברזיל, 0-1 ל פרגוואי, 0-2 ל אקוודור ו-1-6 ל בוליביה. הישגים אלה דרדרו את ארגנטינה למקום החמישי בבית המוקדמות. ניצחון בשני המשחקים האחרונים הבטיחו לארגנטינה את העפלה למונדיאל, ברגע האחרון.

ב מונדיאל 2010, ניצחה נבחרת ארגנטינה בשלב הבתים את נבחרות ניגריה, קוריאה הדרומית ו יוון ובכך סיימה את שלב הבתים במאזן מושלם. בשלב שמינית הגמר גברה ארגנטינה על מקסיקו, אך בשלב רבע הגמר הובסה והודחה בבושת פנים לאחר הפסד 0-4 ל נבחרת גרמניה. לאחר המונדיאל פוטר מראדונה מאימון הנבחרת הלאומית.

במאי 2011, חתם על חוזה אימון בקבוצת אל וואסל מ דובאי. ביולי 2012 פוטר מתפקידו.

ב- 15 במאי 2018 חתם מראדונה על חוזה לאימון קבוצת דינמו ברסט מ הליגה הבלארוסית הראשונה לשלוש שנים, ואמור לשמש גם כנשיא הקבוצה ולרכוש 20% מהשליטה בה. מראדונה צפוי היה להיכנס לתפקידו לאחר סיום מונדיאל 2018.

מראדונה אימן בעונת 2018/19 את קבוצת דוראדוס מליגת המשנה של מקסיקו. ב- 13 ביוני 2019, לאחר שנכשל לעלות עימם ליגה, עזב מראדונה את דוראדוס.

מוצאו של אביו הוא אינדיאני. דייגו הוא הבן הראשון לאחר שלוש בנות. יש לו שני אחים צעירים שגם הם שחקני כדורגל מקצוענים.

מראדונה נישא לקלאודיה ווילפאן ב-1987 ולהם זוג בנות. בשנת 2004, התגרש מווילאפן. במהלך הליך הגירושין הודה כי הוא אביו של דייגו סינגרה, אשר נולד בנאפולי בשנת 1986. באופן זה, אישר בדיעבד את פסיקת בית המשפט האיטלקי משנת 2003, לאחר שמראדונה סירב לעבור בדיקת אבהות .

בתו הצעירה, קלאודיה, הייתה נשואה לשחקן הכדורגל, סרחיו אגוארו, ממנו יש לה בן. בשנת 2013 הם התגרשו.

סמים ובעיות בריאות

מאמצע שנות השמונים עד שנת 2004, מראדונה היה מכור לקוקאין. הוא לכאורה, החל להשתמש בסמים בברצלונה בשנת 1983. כאשר שיחק בנאפולי היה משתמש בסמים באופן קבוע, דבר שהשפיע על יכולתו לשחק כדורגל.

במהלך השנים לאחר פרישתו, בריאותו הידרדרה. במהלך חופשה ב אורוגוואי הוא אושפז בחדר מיון לאחר התקף לב. מאוחר יותר התברר שנמצאו שרידים של קוקאין בדמו אשר גרמו לו להתקף.

למראדונה נטייה להשמין והוא סבל מהשמנת יתר עד שעבר ניתוח הצרת קיבה ב-2005. במרץ 2007, הוא אושפז בבית חולים בבואנוס איירס וטופל נגד צהבת והשפעות אלכוהול. במאי 2007, הופיע בטלוויזיה וטען כי הוא נקי מסמים ואלכוהול כבר שנתיים וחצי.

השקפות פוליטיות

ביולי 2018, במהלך גמר המונדיאל, נפגש מראדונה עם יושב ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן, במהלך הפגישה אמר מראדונה:"אני פלסטיני" והביע תמיכה בפלסטינים. לאחר הפגישה העלה תמונה ל אינסטגרם וכתב לידה:"האיש הזה רוצה שלום בפלסטין. לנשיא עבאס יש מדינה ויש זכות".

בארגנטינה, מראדונה נחשב סמל, "גיבור ספורט" ומכונה "אלוהים". הוא נושא לשיחה במונחים השמורים לאגדות. שמו מוזכר בסרטים, ספרים ושירים. מאז 1986, מקובל עבור הארגנטינאים בחוץ לארץ לשמוע את השם של מראדונה כאות הכרה.

באיטליה, בקרב אוהדי נאפולי, מראדונה נחשב עד היום לשחקן האהוב ביותר. כהוקרה על תרומתו לקבוצה, החליט המועדון, בסוף שנת 2005, כי אף שחקן לא ילבש עוד את החולצה עם מספר 10, מספרו של מראדונה בעת ששיחק בקבוצה.

מבנה גופני דומה לזה של מראדונה גורם להשוואה גדולה אף יותר. דוגמאות טובות לכך הם קרלוס טבס ו ליונל מסי, שהם נמוכי קומה ובעלי משקל דומה למראדונה. כיום, נהוג להשוות למראדונה בעיקר את ליונל מסי מ ברצלונה בזכות, בין היתר, הפעולות שעשה. ב- 18 באפריל 2007, במסגרת חצי גמר גביע המלך הספרדי מול חטאפה, כבש מסי שער לאחר שעבר מספר שחקני יריבה ממחצית המגרש, הדומה לשער של מראדונה במדי נבחרת ארגנטינה במשחק מול נבחרת אנגליה ברבע גמר מונדיאל 1986 - שער המאה. במחזור הלפני האחרון ב ליגה הספרדית של עונת 2006/ 2007 במשחק מול אספניול, כבש מסי שער בעזרת ידו, בדומה לשער של מראדונה באותו משחק מול נבחרת אנגליה במונדיאל 1986, שכונה שער יד האלוהים. לאחר שער זה, ניתן למסי הכינוי "מסידונה".

תארים אישיים

מלך השערים של ליגת העל הארגנטינאית (5): 1978 (מטרופוליטנו), 1979 (מטרופוליטנו), 1979 (נסיונל), 1980 (מטרופוליטנו), 1980 (נסיונל)

השחקן המצטיין באליפות העולם לנוער: 1979

כדורגלן השנה בארגנטינה ("אולימפיית כסף") (4): 1979, 1980, 1981, 1986

ספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב") (2): 1979, 1986

ספורטאי המאה בארגנטינה ("אולימפיית פלטינה") (1): 2000

כדורגלן השנה בדרום אמריקה (2): 1979, 1980

כדור הזהב של גביע העולם: 1986 (מקום ראשון), 1990 (מקום שלישי)

נעל הזהב של גביע העולם: 1986 (מקום שני)

נבחרת הטורניר של גביע העולם (2): 1986, 1990

מלך השערים של הסרייה א': 1987/1988

דייגו מראדונה , ברשת החברתית פייסבוק

דייגו מראדונה , ברשת החברתית טוויטר

דייגו מראדונה , ברשת החברתית אינסטגרם

פרופיל , באתר TransferMarkt

פרופיל , באתר National Football Teams

פרופיל , באתר footballdatabase.eu

פרופיל המאמן , באתר TransferMarkt

פרופיל המאמן , באתר Soccerbase

דייגו ארמאנדו מרדונה - האתר הרשמי

דייגו מראדונה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

דייגו מראדונה, ב"וידאופדיה" - אנציקלופדיית הווידאו של חדשות 2 באינטרנט

רשימת הופעותיו במשחקים בינארציים

דניאל שחק, מפעל חיים: מראדונה בן 50, באתר ערוץ הספורט, 30 באוקטובר 2010

ניהול כעסים: כך לקח מראדונה את גביע העולם 1986, באתר ערוץ הספורט, 13 במאי 2010

האביר האפל: מראדונה בן 55 ועדיין מורד, באתר ערוץ הספורט, 30 באוקטובר 2015

למסי נשאר עוד אתגר אחד בקריירה - להיפטר מצילו של מראדונה | מתוך חדשות הערב 15.3.2018, ערוץ היוטיוב של כאן - תאגיד השידור הישראלי

דייגו מראדונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

# data[].attributes.attachment_link.title
דייגו מראדונה

# data[].attributes.attachment_link.description
מידע אישי לידה 30 באוקטובר 1960 (בן 59) לנוס שב ארגנטינה שם מלא דייגו ארמנדו מראדונה גובה 1.65 מטר עמדה קשר התקפי, חלוץ שני מועדוני נוער מועדונים מקצועיים כשחקן* נבחרת לאומית כשחקן קבוצות כמאמן * הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד דייגו ארמנדו מראדונה (ב ספרדית: Diego Armando Maradona; נולד ב- 30 באוקטובר 1960) הוא כדורגלן עבר ומאמן ארגנטינאי הנחשב בעיני רבים לאחד מהכדורגלנים הטובים ביותר בכל הזמנים.

# data[].attributes.headline
המונדיאל- גביע העולם בכדורגל

# data[].attributes.subject
המונדיאל- גביע העולם בכדורגל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ענף

כדורגל

תאריך ייסוד

1930

ארגון מפעיל

פיפ"א

מספר מתמודדים

32 החל מ- מונדיאל 2026 יוגדל ל-48

מדינות משתתפות

כלל עולמי

יבשת

כל היבשות מלבד אנטרקטיקה

אלוף/ה נוכחי/ת

הכי הרבה זכיות

האתר הרשמי

גביע העולם בכדורגל (ב ספרדית: Copa Mundial de Fútbol, ב אנגלית: FIFA World Cup), הידוע גם בשמות מונדיאל או גביע העולם של פיפ"א, הוא טורניר ה כדורגל החשוב ביותר בעולם, שבו מתמודדות 32 מתוך כלל ה נבחרות הלאומיות ל גברים, ובסופו מוענק ה גביע לנבחרת המנצחת בטורניר. פיפ"א הוא הגוף הבינלאומי המנהל את תחרות הכדורגל הרשמיות המקדימות לטורניר, ואת הטורניר עצמו. הטורניר נערך לראשונה ב- 1930, ומאז הוא נערך אחת לארבע שנים, למעט ביטולו ב- 1942 וב- 1946 בשל מלחמת העולם השנייה.

במתכונתו הנוכחית משתתפות בטורניר 32 נבחרות המתחרות במספר אצטדיונים ב מדינה שנבחרת מראש, ומשכו כחודש אחד. שלב ה מוקדמות, הנמשך כשנתיים, משמש לקביעת 31 הנבחרות שיעפילו לטורניר ביחד עם הנבחרת המייצגת את המדינה המארחת. בטורניר המוקדמות משתתפות כ-200 נבחרות, המחולקות לשישה אזורים שונים לפי שיוכן ה יבשתי וקונפדרציית הכדורגל שאליה הן משתייכות. בעבר היה נהוג כי הנבחרת שזוכה בטורניר מעפילה אוטומטית לטורניר הבא, אך מנהג זה בוטל בתחילת שנות ה-2000, כך ש נבחרת ברזיל, שזכתה במונדיאל 2002, הייתה צריכה להתמודד ב מוקדמות מונדיאל 2006.

המונדיאל הוא אחד מאירועי ה ספורט הנצפים ביותר בעולם: במשחק הגמר של מונדיאל 2006, שנערך ב גרמניה שבו איטליה ניצחה את צרפת בגמר, צפו כ-715 מיליון אנשים.

שמו הרשמי של הטורניר הוא "גביע העולם של פיפ"א", ובעבר הוא היה ידוע ב עברית כ"גביע העולם בכדורגל", "גביע העולם" או "הגביע העולמי". בסביבות אמצע שנות השמונים החל השימוש במילה מוֹנדיאל, שמקורה במילה ב ספרדית Mundial ופירושה הוא "עולמי", וכן במילה הצרפתית monde שמשמעותה העולם. החל מ מונדיאל 1994, שנערך ב ארצות הברית, הפך השם מונדיאל לגרסה הנפוצה בעברית של שם הטורניר.

ב- 1904 הוקמה פיפ"א, וזמן קצר לאחר הקמתה היא ניסתה לארגן טורניר כדורגל בינלאומי בין המדינות השונות מחוץ למסגרת האולימפית, שהיה אמור להיערך ב שווייץ ב- 1906. תקופה זו הייתה ראשיתו של הכדורגל הבינלאומי, ובהיסטוריה הרשמית של פיפ"א הוא מתואר ככישלון. ב אולימפיאדת לונדון ב- 1908 הפך הכדורגל לתחרות רשמית. הטורניר אוּרגן על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, המנהלת את ה כדורגל באנגליה, והיה מיועד עבור שחקנים חובבנים בלבד. הממלכה המאוחדת, שיוצגה על ידי נבחרת החובבים של אנגליה בכדורגל, זכתה במדליות הזהב. הישג זה חזר על עצמו גם בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סטוקהולם ב- 1912, שאורגן על ידי התאחדות הכדורגל של שוודיה.

גם הטורנירים האולימפיים הבאים היו מיועדים עבור קבוצות חובבניות, וכתוצאה מכך נוסד גביע סר תומאס ליפטון ב טורינו ב- 1909. טורניר ליפטון היה אליפות בין מועדוני כדורגל (ולא נבחרות לאומיות) ממדינות שונות, שייצגו כל אחד מדינה שלמה. תחרות זאת נחשבת לעיתים כמונדיאל הראשון, והתחרו בה מועדונים בכירים מ איטליה, גרמניה ושווייץ, אך ללא קבוצות מ אנגליה לאור סירובה של ההתאחדות המקומית. ליפטון הזמין לטורניר קבוצה אנגלית חובבנית בשם וסט אוקלנד. היא זכתה בטורניר ב- 1911 והגנה על תוארה בפעם הבאה שנערך הטורניר, ולפיכך קיבלה את הגביע לחזקתה לצמיתות לפי כללי הטורניר.

ב- 1914 הסכימה פיפ"א להכיר בטורניר הכדורגל האולימפי כ"אליפות כדורגל בינלאומית לחובבנים", ונטלה את האחריות על ניהולו. דבר זה הוביל לתחרות הכדורגל הבינלאומי הראשונה בהיסטוריה, שנערכה ב אולימפיאדת אנטוורפן ב- 1920, ובה התמודדו מצרים ו-13 נבחרות אירופיות, כש בלגיה זוכה בטורניר. אורוגוואי זכתה בטורניר הכדורגל ב אולימפיאדת פריז ( 1924) וב אולימפיאדת אמסטרדם ( 1928).

בעקבות ההצלחות של הטורניר האולימפי החליטה פיפ"א, בראשותו של הנשיא ז'יל רימה וביוזמתו של הנרי דלוניי, לנסות פעם נוספת לארגן טורניר כדורגל עצמאי בינלאומי מחוץ לאולימפיאדה. ב- 28 במאי 1928 נערך קונגרס פיפ"א ב אמסטרדם, ובו התקבלה ההחלטה הרשמית לארגן טורניר אליפות עולם בחסות פיפ"א. בתקופה זו הייתה אורוגוואי אלופה אולימפית פעמיים ברציפות, ועל מנת לחגוג את יובל המאה לכתיבת הגרסה הראשונה של חוקת אורוגוואי ב- 1930 הוחלט לתת לה לארח את טורניר המונדיאל הראשון אי פעם שנקרא "גביע ז'יל רימה" .

בעקבות ייסוד המונדיאל נשקלה האפשרות לא לערוך טורניר כדורגל ב אולימפיאדת לוס אנג'לס ב- 1932, בעקבות הפופולריות הנמוכה של הכדורגל ב ארצות הברית ועליית קרנו של ה פוטבול. פיפ"א והוועד האולימפי הבינלאומי לא הסכימו גם על מעמדם החובבני של השחקנים, ולפיכך הוצא הכדורגל מהאולימפיאדה. הטורניר האולימפי התחדש ב אולימפיאדת ברלין ב- 1936, אך חשיבותו הייתה נמוכה בהשוואה למונדיאל. הבעיות העיקריות שהיו במונדיאלים הראשונים היו קשיי המסע הבין- יבשתי והמלחמה. נבחרות דרום אמריקניות בודדות היו מוכנות להגיע ל מונדיאל 1934 ול מונדיאל 1938 באירופה, בהם הייתה נבחרת ברזיל הנציגה היחידה של היבשת. המונדיאלים הללו היו היחידים בהיסטוריה של הטורניר שנערכו בלי שלב בתים בכלל, והחלו ישירות משמינית הגמר. האלופה המכהנת אורוגוואי סירבה להשתתף במונדיאל 1934 בעקבות סירובן של הנבחרות האירופיות לבוא לאורוגוואי במונדיאל הקודם, ובכך הייתה לאלופה היחידה אי פעם שלא משתתפת בטורניר העוקב. הטורניר, שנערך ב איטליה, הסתיים בניצחונה של הנבחרת המארחת. מונדיאל 1938, שנערך ב צרפת, היה אמור לכלול גם כן 16 נבחרות, אך בסופו של דבר פרשה אוסטריה בעקבות ה אנשלוס (הסיפוח ל גרמניה הנאצית). איטליה הוכתרה כאלופת העולם, והשלימה שתי זכיות רצופות. המונדיאלים ב- 1942 וב- 1946 בוטלו בעקבות מלחמת העולם השנייה והשלכותיה.

ב מונדיאל 1950, שנערך ב ברזיל, השתתפו לראשונה נבחרות בריטיות. הנבחרות הבריטיות פרשו מפיפ"א ב- 1920, בין השאר בגלל סירובן לשחק נגד מדינות עמן בריטניה הייתה במלחמה וכמחאה על השפעות זרות על כדורגל, אך חזרו ב- 1946 בעקבות הזמנה של פיפ"א. בטורניר זה השתתפה גם האלופה הראשונה אורוגוואי, שהחרימה את שני הטורנירים הקודמים. היא גם זכתה בטורניר לאחר שגברה על המארחת ברזיל ב משחק המכריע, שבו נערך שלב בתים שני במקום שלב נוקאאוט כמקובל. במונדיאל זה השתתפו 13 נבחרות במקום 16, לאחר פרישתן של הודו, סקוטלנד ו טורקיה. סיפורה של הודו נחשב עד היום ליוצא דופן, מאחר שהיא פרשה בעקבות סירובה של פיפ"א להתיר לשחקניה לשחק יחפים. בכך הייתה הודו לנבחרת היחידה אי פעם שמעפילה למונדיאל ומעולם לא שיחקה בו בפועל.

מונדיאל 1954 נערך ב שווייץ, והתאפיין במספר השערים הגבוה שהובקע בו. ב-26 משחקי המונדיאל הובקע ממוצע שיא של 5.4 שערים למשחק, ומאז חלה ירידה הדרגתית בממוצע השערים למשחק בכל מונדיאל. טורניר זה היה הראשון שבו נקבעה הארכה במקרה שהמשחק הסתיים ב תיקו, ובאופן חריג למונדיאלים נקבע גם כי ב שלב הבתים, תשחק כל נבחרת נגד שתיים מתוך שלוש יריבותיה, וכי במקרה של שוויון נקודות ייערך משחק פלייאוף. הונגריה, בראשותו של פרנץ פושקש, נחשבה למועמדת הבכירה לזכות בטורניר. היא אף גברה על גרמניה המערבית 8 - 3 בשלב הבתים, אך הפסידה לה במשחק הגמר אף על פי שהובילה 2 - 0. מונדיאל 1958 ב שוודיה היה המונדיאל האחרון שנערך בפעם השנייה ברציפות באותה יבשת. מונדיאל זה זכור בעיקר בזכות הופעתו של הכדורגלן הברזילאי פלה, שבגיל 17 הוביל את ברזיל לזכייה הראשונה בתולדותיה במונדיאל, כשניצחה בגמר את שוודיה בתוצאה 2 - 5.

מונדיאל 1990, שנערך ב איטליה, נחשב עד היום כאחד המונדיאלים הכושלים ביותר. הנבחרות שיחקו בסגנון הגנתי נוקשה, וממוצע השערים למשחק בטורניר (2.21) היה הנמוך ביותר אי פעם. בטורניר זה נשלף גם מספר שיא של 16 כרטיסים אדומים. במשחק בבית ו' בין אירלנד ל מצרים החזיק ה שוער האירי בכדור במשך שש דקות, ובעקבות כך קבעה פיפ"א כי אסור לשוער לגעת בכדור בידו אם נמסר לו על ידי כף הרגל של אחד משחקני קבוצתו. חידוש נוסף שהונהג לאחר מונדיאל 1990, היה הענקת שלוש נקודות לניצחון במקום שתי נקודות.

במשחק הגמר התמודדו גרמניה המערבית וארגנטינה. המשחק התנהל כששתי הנבחרות מנסות בכל כוחן להימנע מספיגת שער, ורק בעקבות פנדל שנבעט שש דקות לפני סיום המשחק ניצחה גרמניה. בעקבות ניצחון זה טבע גארי לינקר האנגלי את האמרה הידועה "כדורגל משחקים 90 דקות ובסוף גרמניה מנצחת".

מונדיאל 1994 נערך ב ארצות הברית. הנבחרת המפתיעה בטורניר הייתה בולגריה, שלאחר 15 משחקים ברציפות בהם לא ניצחה, במונדיאלים הקודמים שהשתתפה בהם, הצליחה להעפיל עד חצי הגמר, ובמשחק על המקום השלישי הובסה על ידי שוודיה בתוצאה 4 - 0. עוד קודם לכן נתפס הכוכב הארגנטינאי דייגו מראדונה בשימוש שימוש בסמים והורחק מהטורניר, דבר שהוביל לסיום מאכזב לקריירה המצליחה שלו. משחק הגמר בין ברזיל לאיטליה היה הראשון בהיסטוריה שהסתיים ללא שערים, ובדו-קרב הפנדלים שנערך בסיום ההארכה ניצחה ברזיל לאחר החטאה של רוברטו באג'ו.

ברזיל העפילה גם לגמר מונדיאל 1998 ב צרפת, והובסה בו 0 - 3 על ידי נבחרת צרפת בעיקר בזכות שני שערים של זינדין זידאן, שהיקנו לו את עיקר פרסומו כאחד מגדולי הכדורגלנים הצרפתים בהיסטוריה.

ערך מורחב - מונדיאל 2002

מונדיאל 2002 היה הראשון שנערך ב אסיה, וגם הראשון שנערך בשתי מדינות במקביל: יפן ו קוריאה הדרומית. הברזילאי רונאלדו סיים את הטורניר כמלך השערים עם שמונה הבקעות (המספר הגבוה ביותר למלך השערים מאז מונדיאל 1970), והוביל את נבחרתו לניצחון בגמר על גרמניה עם 2 שערים. המונדיאל הזה ידוע גם בזכות הקמפיין המפתיע של טורקיה וקוריאה הדרומית, שזכו במקום השלישי והמקום הרביעי בהתאמה.

גרמניה אירחה את מונדיאל 2006, שהסתיים בניצחון של איטליה על צרפת לאחר דו-קרב פנדלים. בטורניר זה הבקיע רונאלדו הברזילאי 3 שערים, שהביאו אותו לסך של 15 שערים ולשבירת שיאו של הגרמני גרד מילר (14 שערים).

מונדיאל 2010 היה הראשון שנערך באפריקה, ובסיומו זכתה ספרד בתואר הראשון בתולדותיה לאחר שגברה 1 - 0 על הולנד משער של אנדרס אינייסטה בדקה ה-117'. היה זה הניצחון 1 - 0 הרביעי ברציפות של ספרד במונדיאל זה. מנגד, היה זה הפסדה השלישי של הולנד במשחק הגמר של המונדיאל.

מונדיאל 2018 נערך ברוסיה. ב משחק הגמר ניצחה נבחרת צרפת את נבחרת קרואטיה 2-4. בטורניר זה הוכנסה לראשונה לשימוש טכנולוגיית השיפוט בעזרת וידאו ( VAR).

במשך השנים נוסדו טורנירים בינלאומיים שונים בעקבות המונדיאל. הטורניר המקביל ב כדורגל נשים, מונדיאל הנשים, נערך לראשונה ב סין ב- 1991. טורניר הנשים קטן יותר בהשוואה לטורניר הגברים, אך חשיבותו גדלה במשך השנים; מספר הנרשמות למוקדמות הטורניר ב-2007 היה 120, יותר מפי שניים בהשוואה לטורניר הראשון. גביע הקונפדרציות של פיפ"א הוא טורניר הנערך שנה אחת לפני המונדיאל במדינה (או המדינות) המארחת כחזרה גנרלית לקראת המונדיאל הקרוב. בטורניר זה משתתפות הנבחרות שזכו באליפות שש הקונפדרציות של פיפ"א (כגון אליפות אירופה בכדורגל), הנבחרת שזכתה במונדיאל הקודם והמדינה שאמורה לארח את המונדיאל. פיפ"א מארגנת גם אליפויות עולם לקבוצות גיל נמוכות יותר, כגון ה מונדיאל עד גיל 20 ו מונדיאל עד גיל 17, מונדיאל הנערות, מונדיאל הנערות עד גיל 17, אליפות העולם לקבוצות (עבור מועדונים), וכן אליפויות עבור וריאנטים של כדורגל.

כדורגל היה חלק מכל המשחקים האולימפיים, למעט אולימפיאדת אתונה ב- 1896 ו אולימפיאדת לוס אנג'לס ב- 1932. בניגוד לענפי ספורט אחרים הכדורגל לא מיוצג ברמתו הגבוהה ביותר, ולמעט 1992 השתתפו באולימפיאדות רק הנבחרות עד גיל 23. כדורגל נשים הפך לענף אולימפי ב אולימפיאדת אטלנטה ב- 1996, ובניגוד לכדורגל הגברים מתמודדות בו נבחרות הנשים הבכירות של כל מדינה, ללא מגבלת גיל.

בסך הכל השתתפו 85 נבחרות במונדיאל אחד לכל הפחות. שמונה מתוכן זכו במונדיאל, והן הוסיפו למדים שלהן כוכב אחד עבור כל זכייה. אורוגוואי היא היחידה שהוסיפה ארבעה כוכבים אף על פי שלרשותה רק שתי זכיות במונדיאלים, והם אמורים לייצג גם את שתי זכיותיה בטורנירי הכדורגל של אולימפיאדת פריז ב- 1924 ו אולימפיאדת אמסטרדם ב- 1928. ברזיל היא הנבחרת המעוטרת ביותר עם חמש זכיות במונדיאל, והיחידה שהשתתפה בכל המונדיאלים עד כה. איטליה (1934 ו-1938) וברזיל (1958 ו-1962) הן גם הנבחרות היחידות שזכו בשני מונדיאלים רצופים. גרמניה ניצבת במקום הראשון במספר ההופעות בגמרים (8), והיא גם הנבחרת שסיימה הכי הרבה פעמים בין ארבע הראשונות (13).

נכון ל מונדיאל 2018 השתתפו במשחק הגמר רק נבחרות מאירופה ומדרום אמריקה, כשמאזן הניצחונות עומד על 12 - 9 לטובת אירופה. רק שתי נבחרות מחוץ ליבשות אלה העפילו לחצי גמר המונדיאל: ארצות הברית ב-1930 וקוריאה הדרומית ב-2002. התוצאה הטובה ביותר של נבחרת מאפריקה היא הגעה לרבע הגמר: קמרון ב- 1990, סנגל ב- 2002 ו גאנה ב- 2010. רק נבחרת אחת מ אוקיאניה, אוסטרליה ב-2006, העפילה לסיבוב השני של הטורניר. הנבחרות האירופיות, למעט ספרד ו- גרמניה, זכו רק במונדיאלים שנערכו באירופה, ונבחרות דרום אמריקאיות, למעט ברזיל, זכו רק במונדיאלים שנערכו באמריקה. ברזיל היא אחת החריגות לכלל זה, בזכיותיה ב-1958 באירופה וב-2002 באסיה. הנבחרות הנוספות שעשו זאת הן ספרד ב-2010 וגרמניה ב-2014.

הזכיות במונדיאל מתחלקות באופן הבא:

1. גרמניה המערבית זכתה בשלושה מונדיאלים (1954, 1974, 1990), ולאחר איחודה עם גרמניה המזרחית נזקפו הזכיות לזכות הנבחרת המאוחדת. הנבחרת המאוחדת זכתה במונדיאל 2014, והייתה הנבחרת האירופית הראשונה שעשתה זאת על אדמת אמריקה.

2. אורוגוואי (1930, 1950), ארגנטינה (1978, 1986) וצרפת (1998, 2018) זכו בשני מונדיאלים כל אחת. זכייתה השנייה של אורוגוואי הייתה היחידה בהיסטוריה של המונדיאל שנעשתה לא באמצעות משחק גמר, כיוון ששלב הגמר של מונדיאל 1950 היה בשיטת בתים.

3. אנגליה (1966) וספרד (2010) זכו במונדיאל פעם אחת כל אחת.

מלבד אורוגוואי, כל הנבחרות שהשתתפו בשני גמרים ומעלה הפסידו במשחק אחד לכל הפחות.

להלן טבלה המסכמת את ארבע הנבחרות הראשונות בכל מונדיאל, וכן את מיקומו והשנה בה נערך.

עד ל מונדיאל 2010 הצליחו כל הנבחרות המארחות לעבור את השלב הראשון על גלגוליו השונים. דרום אפריקה, מארחת מונדיאל 2010, הייתה הנבחרת הראשונה בתולדות הטורניר שהודחה כבר בשלב הראשון, אם כי הצליחה לגבור על צרפת, שסיימה במקום השני ב מונדיאל 2006, ובכך להדיח גם אותה. בטבלה שלהלן מפורטים הישגי המארחות בכל אחד מהטורנירים:

מארחות המונדיאלים הראשונים נקבעו בפגישות של קונגרס פיפ"א. בחירת המיקום גררה מחלוקות, בין השאר בגלל מסע ה שיט הממושך בין דרום אמריקה ואירופה, שני מרכזי הכוח הראשיים בכדורגל. לדוגמה, ההחלטה על עריכת המונדיאל הראשון באורוגוואי הובילה לכך שרק ארבע מדינות אירופיות הסכימו להשתתף. שני המונדיאלים הבאים נערכו באירופה. ההחלטה לערוך את מונדיאל 1938 ב צרפת הייתה שנויה במחלוקת, מאחר שהמדינות מ אמריקה האמינו שאירוח המונדיאל יהיה ברוטציה בין שתי היבשות. כתוצאה מכך החליטו ארגנטינה ואורוגוואי להחרים את הטורניר.

על האירוח של מונדיאל 2006 התמודדו דרום אפריקה, מרוקו, גרמניה, אנגליה וברזיל, שפרשה שלושה ימים לפני ההצבעה. ב- 7 ביולי 2000 נערך הקונגרס, ובו נדרשו שלושה סבבי הצבעה שבסיומם גברה גרמניה על דרום אפריקה ברוב של קול יחיד, בהחלטה שגרמה למחלוקת. צ'ארלס דאמפסי, נציג ניו זילנד בקונגרס, היה אמור להצביע עבור דרום אפריקה, אך נעדר מההצבעה ברגע האחרון. לו היה מצביע לדרום אפריקה היה נוצר תיקו, ובמצב זה ההכרעה הייתה עוברת לנשיא פיפ"א ספ בלאטר, שנחשב כתומך של דרום אפריקה. היעדרותו של דאמפסי גררה ביקורת נוקבת בקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה, והוא אף הואשם בקבלת שוחד. לקראת מונדיאל 2010 ומונדיאל 2014 הוחלט להגביל את הבחירה באופן רוטציוני בין אפריקה לדרום אמריקה. מדיניות זו נקבעה לאחר המחלוקת שהתעוררה בסוגיית הבחירה ב גרמניה על פני דרום אפריקה כמארחת מונדיאל 2006. עם זאת, מדיניות הרוטציה היבשתית תתבטל לאחר מונדיאל 2014, כך שכל מדינה, למעט כזו שמשתייכת לקונפדרציה שאירחה את שני המונדיאלים הקודמים הרלוונטיים, יכולה להתמודד על אירוח הטורניר החל מ-2018‏. דבר זה נועד למניעת האירועים שקדמו למונדיאל 2014, כאשר ברזיל נותרה המתמודדת הרשמית היחידה.

על האירוח של מונדיאל 2010 התמודדו מצרים, לוב ו תוניסיה (הצעה משותפת), מרוקו, ניגריה ודרום אפריקה. לוב ותוניסיה פרשו ב- 8 במאי 2004, לאחר שפיפ"א הודיעה כי לא תתיר יותר מועמדות משותפת. בהצבעה שנערכה בציריך ב- 15 במאי 2004 גברה דרום אפריקה על מרוקו ברוב של 14 - 10, כשמצרים לא קיבלה ולו קול אחד. ברזיל הייתה המתמודדות היחידה על אירוח מונדיאל 2014, לראשונה מאז ההתמודדות על מונדיאל 1986, ומועמדותה אושררה פה אחד בהצבעה שנערכה ב- 30 באוקטובר 2007 בציריך, בפעם השמינית ברציפות.

מאז מונדיאל 1958, על מנת להימנע מחרמות או מחלוקות, החלה פיפ"א במדיניות אירוח רוטציוני של המונדיאל בין האמריקות לאירופה, שנמשכה עד מונדיאל 1998. מונדיאל 2002, שנערך במשותף בקוריאה הדרומית וביפן, היה הראשון שנערך באסיה, והיחיד שנערך ביותר ממדינה אחת. מונדיאל 2014 שהתקיים בברזיל הוא הראשון בדרום אמריקה מאז 1978, והפעם הראשונה שבה שני מונדיאלים רצופים נערכו מחוץ לאירופה. המדיניות הנוכחית של פיפ"א היא לבחור את המדינה המארחת באמצעות הוועדה המבצעת של הארגון, דבר המבוצע על ידי שיטת הקול היחיד הנייד (Single transferable vote). התאחדות הכדורגל של המדינה המעוניינת לארח מקבלת "הסכם אירוח" מפיפ"א, בו מפורטים הצעדים והדרישות המצופים מהצעה טובה. לאחר הגשת המועמדות ממנה פיפ"א קבוצת משקיפים, ושולחת אותה למדינה הרלוונטית על מנת לבדוק האם היא עומדת בדרישות ולקבל ממנה דו"ח מצב. ההחלטה על זהות מארחת המונדיאל מתקבלת כשש או שבע שנים לפני הטורניר. עם זאת, ב- 2 בדצמבר 2010 החליטה פיפ"א כי רוסיה תארח את מונדיאל 2018 ו קטר תארח את מונדיאל 2022. ארצות הברית, קנדה ו מקסיקו תארחנה את מונדיאל 2026 במשותף.

מקסיקו, איטליה, צרפת, גרמניה ו ברזיל הן היחידות שאירחו את המונדיאל פעמיים. אצטדיון האצטקה שב מקסיקו סיטי הוא היחיד שבו נערכו שני משחקי גמר של המונדיאל.

טורניר המוקדמות עשוי להתחיל עד שלוש שנים לפני טורניר הגמר, והוא נמשך כשנתיים. מבנה המוקדמות משתנה בין הקונפדרציות השונות. בדרך כלל נהוג שמקום אחד או שניים נשמר למנצחות ה פלייאוף הבין-יבשתי. לדוגמה, המנצחת של אזור אוקיאניה והנבחרת במקום החמישי ב אסיה התמודדו על מקום ב מונדיאל 2010. החל מ מונדיאל 1938 מעפילה הנבחרת של המדינה המארחת באופן אוטומטי. זכות ההעפלה האוטומטית הוענקה גם לאלופה המכהנת בין מונדיאל 1938 ל מונדיאל 2002, אך בוטלה החל מ מונדיאל 2006. ברזיל, אלופת 2002, הייתה הנבחרת הראשונה שהייתה צריכה להעפיל מטורניר מוקדמות במטרה להגן על תוארה.

המשחק הראשון במוקדמות המונדיאל נערך ב- 11 ביוני 1933 ב סטוקהולם, ובו גברה נבחרת שוודיה על נבחרת אסטוניה בתוצאה 6 - 2. מאז טורניר זה גדל מספר הנבחרות המעפילות למונדיאל בהדרגה: 16 בין 1934 - 1978, 24 בין 1982 ל-1994, ו-32 החל מ-1998. הרחבה זו נועדה לתת מקומות נוספים לנבחרות שאינן מדרום אמריקה או מאירופה. 198 מדינות התמודדו ב מוקדמות מונדיאל 2006, וב מוקדמות מונדיאל 2010 התמודדו מספר שיא של 204 מדינות.

להלן טבלה המסכמת את מספר המקומות שהוענקו לכל אזור בטורנירי המוקדמות השונים. המקומות בפלייאוף הבין-יבשתי מחושבים כחצי מקום. המספרים המודגשים מציינים את המנצחת בפלייאוף. האות א מציינת שאחד מהמקומות נשמר לנבחרת שזכתה באליפות במונדיאל הקודם, והאות מ מציינת שאחד המקומות שמור לנבחרת המארחת.

במבנהו הנוכחי מתחרות במונדיאל 32 נבחרות במשך חודש אחד בקירוב במדינה או המדינות המארחות. בהחלטה שקיבלה פיפ"א ב- 10 בינואר 2017 החל משנת 2026 הטורניר יתרחב מ-32 ל-48 נבחרות. המונדיאל מחולק לשני שלבים, שלב הבתים ושלב הנוקאאוט.

בשלב הבתים מחולקות הנבחרות לשמונה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. הנבחרות מחולקות לארבע קבוצות דירוג לפי שיטה המבוססת על נוסחה הקשורה ל דירוג העולמי של פיפ"א או על הישגים במונדיאלים הקודמים, כך ששתי נבחרות מאותה קבוצת דירוג לא יוגרלו לאותו בית. שמונה הנבחרות הטובות ביותר מוגדרות כראש בית, ואחת מהן, גם אם אינה מתאימה מבחינת הישגיה, היא תמיד הנבחרת של המדינה המארחת. מאז מונדיאל 1998 נקבע כלל ולפיו לא יהיה בית שבו למעלה משתי נבחרות אירופיות או יותר מנבחרת אחת מכל קונפדרציה אחרת. הרעיון העומד בבסיס השיטה הוא למנוע את האפשרות ששתי נבחרות בכירות ייפגשו כבר בשלב הבתים של הטורניר, ולצמצם במידת האפשר את המקרים שבהם שתי נבחרות מאותה קונפדרציית יבשת משובצות לבית אחד. במונדיאלים קודמים היו פחות מקומות וכן היה יחס גדול יותר לטובת הנבחרות האירופיות, כך שלעיתים אירע ששלוש נבחרות מאירופה שובצו באותו בית. דבר זה קרה, למשל, ב-1986 ( גרמניה המערבית, סקוטלנד ו דנמרק), 1990 ( איטליה, צ'כוסלובקיה ו אוסטריה) וב-1994 (איטליה, אירלנד ו נורווגיה).

כל אחד מהבתים מתנהל לפי שיטת "כולם נגד כולם", כך שכל נבחרת משחקת לפחות שלוש פעמים. סיבוב המשחקים האחרון של כל בית נערך באותה שעה בדיוק על מנת לשמור על ההגינות הספורטיבית בין כל ארבע הנבחרות. שתי הנבחרות הראשונות בכל בית, מבחינת מספר הנקודות, מתקדמות לשלב הנוקאאוט. מאז מונדיאל 1994 מוענקות שלוש נקודות עבור ניצחון, נקודה עבור תיקו ואפס עבור הפסד, כאשר קודם לכן ניתנו שתי נקודות לניצחון. דירוג הנבחרות בכל בית נקבע לפי הפרמטרים הבאים:

1. מספר נקודות שנצברו.

2. הפרש שערים.

3. סך השערים שהובקעו.

4. אם לאחר יישום הקריטריונים שפורטו עדיין יש שתיים או שלוש נבחרות עם נתונים זהים, דירוגן ייקבע כמפורט להלן:

א. מספר הנקודות במשחקים בין הנבחרות.

ב. הפרש שערים במשחקים בין הנבחרות.

ג. מספר השערים שהובקעו במשחקים בין הנבחרות.

5. דירוג המשחק ההוגן - ניקוד שלילי בעקבות צבירת כרטיסים לפי הפירוט להלן:

כרטיס צהוב - 1- נקודות.

שני כרטיסים צהובים במשחק - 3- נקודות.

כרטיס אדום ישיר - 4- נקודות.

כרטיס צהוב וכרטיס אדום ישיר - 5- נקודות.

6. במקרה וגם לאחר סעיף 5 יש שוויון, הדירוג ייקבע באמצעות הגרלה.

בשלב הנוקאאוט מתמודדת כל נבחרת מול יריבתה פעם אחת בלבד, כאשר המפסידה מודחת מהטורניר. במקרה שהמשחק מסתיים ב תיקו הוא מוארך בחצי שעה, ואם התוצאה נותרת בעינה ההכרעה תבוצע באמצעות דו-קרב פנדלים. שלב הנוקאאוט מתחיל בשמינית הגמר (המכונה גם הסיבוב השני), בה מתמודדות מנצחות הבתים עם הסגניות. לאחר מכן נערך רבע הגמר, חצי הגמר, המשחק על המקום השלישי (בו מתמודדות מפסידות חצי הגמר), והגמר. המנצחת במשחק זה מוכתרת כאלופת העולם בכדורגל.

מבנה המונדיאל השתנה רבות במשך השנים. בטבלה שלהלן מפורט המבנה של כל אחד מהטורנירים.

בין השנים 1930- 1970 הוענק לנבחרת הזוכה במונדיאל גביע ז'יל רימה. שמו הראשון היה ויקטורי, אך הוא היה ידוע גם כגביע העולם. ב- 1946 שונה שמו של הגביע, והוא כונה מאז גביע ז'יל רימה לכבוד נשיא פיפ"א ז'יל רימה. הגביע עוצב על ידי אבל לפלר. במהלך מלחמת העולם השנייה אוטוריו באראזי, איטלקי שכיהן כסגן-נשיא פיפ"א ונשיא התאחדות הכדורגל האיטלקית, לקח את הגביע בחשאי מ בנק ב רומא והחביא אותו בקופסת נעליים מתחת למיטה שלו על מנת למנוע מה נאצים לגנוב אותו.

ברזיל זכתה בטורניר בפעם השלישית ב- 1970, וקיבלה את הגביע המקורי לצמיתות. אולם, הגביע נגנב ב- 19 בדצמבר 1983, כאשר נלקח מתצוגה במטה התאחדות הכדורגל הברזילאית ב ריו דה ז'ניירו. הגביע נשמר בארון עם חזית מ זכוכית משוריינת, אך חלקו האחורי, שהיה עשוי מעץ, חורר על ידי מוט ברזל. הגביע מעולם לא נמצא‏.

לקראת מונדיאל 1974 הזמינה פיפ"א גביע חדש. אורכו של הגביע החדש 36.5 סנטימטרים, והוא עשוי מ-5 קילוגרמים של זהב 18 קרט עם בסיס בקוטר 13 סנטימטרים המכיל שתי שכבות של מלכיט, משקלו הכולל הוא 6.175 קילוגרמים, ותוארו בו שתי דמויות אנושיות המחזיקות את כדור הארץ. הגביע הוענק לראשונה במונדיאל 1974‏.

על בסיס הגביע חרוטה הכתובת "FIFA World Cup" (גביע העולם של פיפ"א). שם המדינה שנבחרתה זכתה בטורניר נחרט בתחתית הגביע, כך שלא ניתן לראותו כאשר הגביע ניצב על בסיסו. הטקסט מציין את השנה ושם המדינה הזוכה בשפה הלאומית שלה, כגון "1974 - Deutchland" או "1994 - Brasil".

נעל הזהב הוא פרס המוענק למלך השערים של כל מונדיאל, החל ממונדיאל 1982. תואר מלך השערים הוכר כבר במונדיאל הראשון, ובמונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית הוענקו פרסי כדור הכסף וכדור הברונזה לשחקנים שסיימו במקום השני והשלישי בטבלת המבקיעים. מאז 1994 מופעל כלל ולפיו במקרה שיש שוויון בין שחקנים במספר השערים הבכיר יותר הוא זה שלזכותו מספר גבוה יותר של בישולים. קבוצת המחקר הטכני של פיפ"א היא זו הקובעת האם מסירה כלשהי נחשבת כאסיסט או לא. אם גם במצב זה יש שוויון יוענק הפרס לשחקן שהשתתף בפחות דקות משחק.

כדור הזהב הוא פרס המוענק לכדורגלן הטוב ביותר בכל מונדיאל, שנבחר מתוך רשימה המחוברת על ידי הוועדה הטכנית של פיפ"א. המנצח נבחר על ידי נציגי התקשורת. השחקנים שסיימו במקום השני והשלישי בהצבעת אנשי התקשורת מקבלים את פרסי כדור הכסף וכדור הארד של אדידס בהתאמה.

פרס יאשין מוענק לשוער הטוב ביותר, והוא קרוי על שמו של שוער העבר הסובייטי המנוח לב יאשין, הנחשב לאחד מגדולי השוערים בהיסטוריה. קבוצת המחקר הטכני של פיפ"א (FIFA Technical Study Group) מכריזה על השוער הטוב ביותר בטורניר לפי ביצועיו במהלך התחרות. אף על פי שלשוערים יש פרס ייחודי לעמדה שלהם, הם עדיין זכאים להיבחר לכדור הזהב, כגון המקרה של אוליבר קאן ב-2002. פרס יאשין הוענק לראשונה ב-1994, אך גם לפני מונדיאל זה נבחרו שוערים לנבחרות הטורניר.

פרס פיפ"א למשחק הוגן מוענק לנבחרת עם הרקורד הטוב ביותר של משחק הגון במהלך הטורניר, כלומר הכי מעט כרטיסים ועברות. רק נבחרות שהעפילו משלב הבתים רשאיות להתחרות על הפרס. הנבחרת הזוכה מקבלת גביע, תעודה, מדליה לכל שחקן ואיש צוות רשמי, ומענק בסך 50,000 דולרים עבור ציוד כדורגל לשחקנים צעירים. ברזיל זכתה בפרס הכי הרבה פעמים (4, מתוכן אחת במשותף עם ספרד).

פרס פיפ"א לקבוצה המבדרת ביותר הוא אחד הפרסים החדשים במונדיאל. פרס זה מוענק באופן סובייקטיבי לנבחרת שעשתה את המירב על מנת לשמח את הציבור בגישה חיובית למשחק. הפרס מוענק על בסיס משאל מיוחד בהשתתפות הציבור.

פרס השחקן הצעיר, הניתן בחסות חברת ג'ילט, הוא פרס שהוענק לראשונה במונדיאל 2006 ללוקאס פודולסקי מגרמניה. הפרס ניתן לשחקן הטוב ביותר בטורניר שגילו לכל היותר 21 שנים. במונדיאל 2006 השחקנים שהיו כשירים לכך הם אלה שנולדו לאחר 1 בינואר 1985. הבחירה נערכה באתר האינטרנט הרשמי של המונדיאל, בסיוע צוות המחקר הטכני של פיפ"א.

אנטוניו קרבחאל ו רפאל מארקס המקסיקנים ו לותר מתאוס הגרמני הם השחקנים שהשתתפו ושיחקו בהכי הרבה מונדיאלים, עם חמישה מונדיאלים כל אחד. ג'אנלואיג'י בופון האיטלקי השתתף בחמישה מונדיאלים ושיחק בארבעה. מתאוס הוא גם השחקן עם הכי הרבה הופעות, ולזכותו 25 משחקים במונדיאלים. השחקן שזכה להכי הרבה דקות משחק הוא פאולו מלדיני האיטלקי, שהיה על המגרשים במשך כ-2,200 דקות. פלה הברזילאי הוא היחיד שזכה בשלושה מונדיאלים, ובנוסף לו יש 20 שחקנים שזכו בשני מונדיאלים. עם זאת, קאפו ה ברזילאי הוא היחיד שהשתתף בשלושה משחקי גמר בפועל. עיסאם אל-חדרי המצרי הוא השחקן המבוגר ביותר ששיחק במסגרת גביע העולם, במונדיאל 2018 כשהוא בן 45 שנים ו-161 יום. לעומת זאת, השחקן הצעיר ביותר שעשה זאת היה נורמן וייטסייד ה צפון אירי אשר הופיע במדי נבחרתו ב מונדיאל 1982 בגיל 17 וחודש.

הטבלה שלהלן מציגה את השחקנים עם מספר השערים הגבוה ביותר בתולדות המונדיאלים (שחקנים ב מונדיאל 2014 מודגשים):

הטבלה שלהלן מציגה את רשימת השחקנים בעלי מספר ההופעות הגבוה ביותר בטורניר:

השערים המהירים ביותר בתולדות המונדיאלים הם:

מאריו זגאלו הברזילאי, פרנץ בקנבאואר הגרמני ו דידייה דשאן הצרפתי הם היחידים עד כה שזכו במונדיאל כשחקן וכמאמן. זגאלו זכה ב-1958 וב-1962 כשחקן, וב-1970 כמאמן ראשי, והוא גם השתתף בהכי הרבה גמרים (4) כמאמן או כשחקן. בקנבאואר זכה ב-1974 כ קפטן וב-1990 כמאמן ראשי. דשאן זכה ב-1998 כקפטן וב-2018 כמאמן ראשי. האיטלקי ויטוריו פוצו הוא היחיד עד כה שזכה בשני מונדיאלים כמאמן. כל המאמנים הראשיים של הנבחרות הזוכות במונדיאל היו תושבי המדינה שאת נבחרתה הובילו לניצחון. פלה, ג'ף הרסט, ואוה ו זינדין זידאן הם השחקנים שכבשו הכי הרבה שערים בגמרים, 3 כל אחד.

פיטר שילטון (1982 - 1990) האנגלי ו פביאן בארטז הצרפתי קבעו כל אחד שיא כששמרו על שער נקי ב-10 משחקים. וולטר זנגה האיטלקי הצליח לא לספוג שער במשך 517 דקות במונדיאל 1990, שהיה גם המונדיאל עם ממוצע השערים הנמוך ביותר בהיסטוריה. אנטוניו קרבחאל המקסיקני ו מוחמד א-דעיע ה סעודי קבעו שיא שלילי כשספגו 25 שערים במשחקיהם במונדיאלים. הונג דוק-יונג הדרום קוריאני קבע שיא שלילי למונדיאל יחיד, לאחר שספג 16 שערים במונדיאל 1954. לואיס חואבארה מורה מ אל סלוודור קבע שיא שלילי למשחק יחיד לאחר שספג 10 שערים בהפסד להונגריה במונדיאל 1982. פסקל צוברבולר מ שווייץ הוא היחיד שלא ספג ולו שער אחד במהלכו של משחק במונדיאל, כאשר העפיל עם נבחרתו עד שמינית הגמר במונדיאל 2006 והודח עמה ב דו-קרב פנדלים.

אין בנמצא תיעודים רשמיים הנוגעים לאזהרות שניתנו על ידי שופטים במונדיאלים לפני תחילת השימוש ב כרטיס צהוב במונדיאל 1970. באותו מונדיאל הונהג גם הכרטיס האדום, אלא שהוא לא נשלף כלל. כך, מונדיאל 1974 היה הראשון בו נעשה שימוש בכרטיס האדום. זה נשלף כבר במשחק הפתיחה, בו הורחק קרלוס קאסלי הצ'ילאני. ההרחקה המהירה ביותר הייתה של חוסה בטיסטה מאורוגוואי, בדקה הראשונה של המשחק מול סקוטלנד ב-1986, וההרחקה המאוחרת ביותר הייתה של ליאנדרו קופרה הארגנטינאי במשחק מול גרמניה ב-2006. קלאודיו קאניג'ה, גם כן מארגנטינה, הורחק בעודו יושב על ספסל המחליפים במשחק מול שוודיה ב-2002, והוא היחיד שהורחק באופן זה. שני השחקנים עם הכי הרבה כרטיסים הם זינדין זידאן הצרפתי ו קאפו הברזילאי, עם שישה כרטיסים כל אחד. המונדיאל האלים ביותר היה מונדיאל 2006, וב-64 המשחקים שנערכו בו נשלפו על ידי השופטים 28 כרטיסים אדומים ו-326 כרטיסים צהובים (מתוכם 19 כרטיסים צהובים בפעם השנייה הגוררים הרחקה), ובמשחק בין פורטוגל ו הולנד נשלפו בסך הכל 12 כרטיסים צהובים לשתי הנבחרות.

נכון לסיום מונדיאל 2014 גרמניה היא הנבחרת שהשתתפה בהכי הרבה משחקים (106), וכן הנבחרת שכבשה הכי הרבה שערים (224). נבחרת ברזיל היא הנבחרת בעלת מספר ההופעות הגבוה ביותר בטורניר (20). שתי הנבחרות נפגשו פעמיים, פעם אחת כאשר ברזיל גברה על גרמניה בגמר מונדיאל 2002 מצמד של רונאלדו, ובפעם השנייה בחצי גמר מונדיאל 2014 כאשר גרמניה הביסה את ברזיל המארחת 1:7, ההפרש הגבוה ביותר אי פעם בשלבי הנוק-אאוט. הנבחרת שהבקיעה הכי הרבה שערים במונדיאל אחד היא הונגריה, לזכותה רשומים 27 שערים במונדיאל 1954.

מונדיאל 1954 היה הראשון ששודר ב טלוויזיה, ומאז אותה שנה הוא היה לאחד מאירועי ה ספורט הנצפים ביותר בעולם, ולעיתים זכה גם ליותר צופים בהשוואה ל משחקים האולימפיים. לדוגמה, במונדיאל 2002 נרשמו למעלה מ-28.8 מיליארד צפיות ברחבי העולם, מתוכם כ-1.35 מיליארד צפיות של צופים ברזילאים. במונדיאל הבא צפו ב ברזיל 1.72 מיליארד צפיות בסך הכל (עלייה של כ-28%), וזאת על אף שהנבחרת הודחה ברבע הגמר.

למונדיאל יש הדים בינלאומיים רבים, ששימשו בעבר כמקפצה לפרסום תרבות מקומית ואירועים אמנותיים של המדינות המארחות. לדוגמה, Walk of Ideas הוא השם שניתן לתערוכה של שישה פסלים שהוצבו ב ברלין, מ מרץ 2006 למשך תקופה של כשבעה חודשים. הפסלים תוכננו כחלק מההכנות של גרמניה למונדיאל 2006 שאותו אירחה, והם היו חלק מרכזי באירועי Welcome To Germany - Land of Ideas ("ברוכים הבאים לגרמניה, ארץ הרעיונות"), כאשר טקסי הסרת הלוט מעליהם סוקרו בהרחבה ב כלי התקשורת הבינלאומיים. מטרת ה תערוכה הייתה להציג בפני ה תיירים שהגיעו לגרמניה לרגל משחקי גביע העולם בכדורגל באותה שנה את נכסי ה תרבות ההיסטוריים של גרמניה, ואת החדשנות והמקוריות ברעיונות של האנשים שחיו בה. ה מוזיקה היא ענף תרבות נוסף בעל חשיבות במונדיאל. הזמר הדרום-אמריקני ריקי מרטין זכה לפרסום רב מחוץ לעולם הלטיני לאחר ששר את השיר La Copa De La Vida (גביע החיים), שהיה אחד משני השירים הרשמיים של מונדיאל 1998 שנערך ב צרפת. המסורת של קביעת שיר רשמי למונדיאל החלה במונדיאל 1986, שנערך במקסיקו.

כמו כן החל ממונדיאל 1966 הוחלט על הצגת קמע גביע העולם בכדורגל שילווה את הפרסום של המונדיאל ברחבי העולם, ועם זאת ייצג את המדינה המארחת. כך למשל במונדיאל 1966 הוצג ה אריה "ווילי" (אחד מסמליה של אנגליה), במונדיאל 1970 במקסיקו היה ילד לבוש סומבררו בשם "חואן" שהוא נפוץ בספרדית, ובמונדיאל 1998 הוצג התרנגול "פוטיקס" (התרנגול אחד מסמליה של צרפת).

מונדיאל 2018 הוא המונדיאל הראשון שבו החלו להשתמש בטכנולוגית " עוזר שופט וידאו" (VAR), כדי לעזור לשופטים בהחלטותיהם השיפוטיות.

# data[].attributes.attachment_link.title
גביע העולם בכדורגל

# data[].attributes.attachment_link.description
ענף כדורגל תאריך ייסוד 1930 ארגון מפעיל פיפ"א מספר מתמודדים 32 החל מ- מונדיאל 2026 יוגדל ל-48 מדינות משתתפות כלל עולמי יבשת כל היבשות מלבד אנטרקטיקה אלוף/ה נוכחי/ת הכי הרבה זכיות האתר הרשמי גביע העולם בכדורגל (ב ספרדית: Copa Mundial de Fútbol, ב אנגלית: FIFA World Cup), הידוע גם בשמות מונדיאל או גביע העולם של פיפ"א, הוא טורניר ה כדורגל החשוב ביותר בעולם, שבו מתמודדות 32 מתוך כלל ה נבחרות הלאומיות ל גברים, ובסופו מוענק ה גביע לנבחרת המנצחת בטורניר.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מידע כללי

כינוי

הסלסאו, הקנריות הקטנות, המובחרים

דירוג פיפ"א
(26 בנובמבר 2020)

3

- ניקוד פיפ"א

1,743

- דירוג שיא

1 (נמדד בספטמבר 1993)

- דירוג שפל

22 (נמדד ביוני 2013)

מירב השערים

פלה (77)

מירב ההופעות

קאפו (142)

אצטדיון ביתי

מרקנה

www.cbf.com.br

משחקים היסטוריים

משחק בינלאומי ראשון

ארגנטינה 3:0 ברזיל
( בואנוס איירס, ארגנטינה; 20 בספטמבר 1914)

הניצחון הכי גדול

ברזיל 0:14 ניקרגואה
מקסיקו; 17 באוקטובר 1975

ההפסד הכי גדול

אורוגוואי0:6ברזיל
( ויניה דל מאר, צ'ילה; 18 בדצמבר 1920)
ברזיל 7:1 גרמניה
( בלו הוריזונטה, ברזיל; 8 ביולי 2014 - חצי גמר מונדיאל 2014)

גביע העולם בכדורגל

ההישג הטוב

מקום ראשון (זכייה בגביע) (5 פעמים): 1958, 1962, 1970, 1994 ו- 2002 (שיא)

קופה אמריקה

ההישג הטוב

מקום ראשון (9 פעמים): 1919, 1922, 1949, 1989, 1997, 1999, 2004, 2007, 2019

גביע הזהב של CONCACAF

ההישג הטוב

מקום שני ( 1996, 2003)

נבחרת ברזיל בכדורגל היא נבחרת ה כדורגל הלאומית של ברזיל. הנבחרת מנוהלת על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. נבחרת ברזיל היא הנבחרת המצליחה ביותר בתולדות גביע העולם בכדורגל. לזכותה 5 זכיות בגביע, כשהאחרונה שבהן בגביע העולם שהתקיים בשנת 2002. ברזיל היא הנבחרת היחידה שהשתתפה בכל טורנירי הגביע העולמי.

הדירוג הנוכחי של נבחרת ברזיל ב רשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-3 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2020 - ללא שינוי לעומת דירוג קודם. דירוג השיא 1 נמדד לראשונה בספטמבר 1993, והדירוג הנמוך ביותר 22 נמדד לראשונה ביוני 2013.

הנבחרת לא זכתה להצלחה גדולה בהופעותיה הראשונות במפעל, עקב סכסוכים פנימיים בכדורגל הברזילאי, שמנעו מהתאחדות הכדורגל להרכיב נבחרת חזקה. התאחדויות הכדורגל של מדינות ריו דה ז'ניירו ו סאו פאולו דרשו שהנבחרת תורכב אך ורק מה כדורגלנים ששייכים אליהן.

ברזיל אירחה את טורניר גביע העולם בשנת 1950, שהיה הטורניר הראשון שהתקיים אחרי מלחמת העולם השנייה. טורניר זה היה היחיד בהיסטוריה שלא התקיים בו משחק גמר. במקום משחק גמר, התקיים בית גמר של ארבע נבחרות, והנבחרת שסיימה את הבית עם המאזן הטוב ביותר הוכתרה כאלופת העולם. במשחק האחרון של בית הגמר שיחקו נבחרות אורוגוואי וברזיל. המשחק התקיים ב אצטדיון ה מרקנה ב ריו דה ז'ניירו לעיני 199,854 צופים, מספר שיא של צופים במשחק כדורגל בכל הזמנים. לברזיל הספיק תיקו על מנת לסיים במקום הראשון בבית, אך היא הפסידה במפתיע לאורוגוואי בתוצאה 2:1, ובכך הפסידה את תואר אלופת העולם. משחק זה ידוע בברזיל בכינוי "אסון המרקנה".

כעבור ארבע שנים, ב- 1954, הודחה ברזיל בשלב רבע הגמר על ידי הונגריה, במשחק שזכה לכינוי "הקרב של ברן" בשל האירועים האלימים שאירעו במהלכו ואחריו.

שבחים רבים והערכה קיבל מאמן הנבחרת ויסנטה פאולה, שהיה לעיתים תופס תנומה במהלך אימוני הנבחרת, וכן עוצם את עיניו במהלך המשחקים, דבר שהיה נותן רושם כאילו הוא נרדם במהלך המשחקים. כמו כן, בטורניר זה התגלה לעולם ילד הפלא פלה, שעתיד להפוך לאחד מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים.

כעבור ארבע שנים, ב- מונדיאל 1966, שוב נפצע פלה, אך הפעם לא הצליחה הנבחרת בלעדיו, הודחה כבר בשלב הראשון, ונפרדה מהתואר לאחר שהחזיקה בו 8 שנים רצופות.

ברזיל הגיעה ל מונדיאל 1974 שהתקיים ב גרמניה המערבית כאלופת העולם, אך לא הצליחה להגן על תוארה והסתפקה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה ל הולנד במשחק המכריע על העלייה לגמר, והפסידה ל פולין במשחק על המקום השלישי.

אף על פי שלא זכתה בתואר, הייתה ברזיל לנבחרת הבלתי מנוצחת היחידה בטורניר. עד היום מרגישים תושבי ברזיל מרומים, בעקבות השערורייה בטורניר, שמנעה מהם לזכות בתואר.

בטורניר גביע העולם שהתקיים ב ספרד בשנת 1982 הציגה ברזיל יכולת מעולה, בהנהגת כישרונות כמו ז'ורז'יניו, זיקו, פלקאו, אדר, ואלדיר פרז בשער ו סוקרטס. הנבחרת ניצחה בכל שלושת משחקי שלב הבתים הראשון והעפילה לשלב הבתים השני, שבו שובצה לבית אחד יחד עם נבחרות ארגנטינה ו איטליה. במשחק הראשון הביסה ברזיל את ארגנטינה בתוצאה 3:1, אך הפסידה לאיטליה במשחק השני בתוצאה 3:2. כוכב נבחרת איטליה פאולו רוסי כבש לזכות נבחרתו שלושער, וסייע לנבחרתו להדיח את ברזיל מהטורניר.

ב מונדיאל 1986 שנערך ב מקסיקו הודחה ברזיל ברבע הגמר על ידי צרפת ב דו-קרב בעיטות עונשין, לאחר 1:1 בסיום המשחק.

ב מונדיאל 1990 שנערך ב איטליה הייתה זו שוב ארגנטינה שעצרה את ברזיל, הפעם בשלב שמינית הגמר.

ב מונדיאל 1994, 24 שנים לאחר שזכתה בתואר האחרון שלה, זכתה ברזיל בתואר נוסף, והרביעי במספר. שוב התמודדה הנבחרת במשחק ה גמר מול נבחרת איטליה. המשחק הסתיים בתוצאה 0:0 לאחר 120 דקות של משחק הגנתי מצד שתי הקבוצות, והפך למשחק הגמר הראשון בגביע העולם שהוכרע באמצעות בעיטות עונשין. חלוץ נבחרת איטליה רוברטו באג'ו החמיץ את הבעיטה האחרונה של נבחרתו, וברזיל הוכתרה כאלופת העולם.

לאחר מונדיאל 2006 מונה דונגה למאמן הנבחרת. צירופו כמאמן הנבחרת אמנם הביא תוצאות חיוביות, אך דרך משחק לא אטרקטיבית, לדעתם של אוהדים רבים. ב קופה אמריקה 2007 זכתה ברזיל לאחר ניצחון 0-3 בגמר על נבחרת ארגנטינה, שהייתה הנבחרת המועדפת לזכייה בתואר. היא זכתה גם ב גביע הקונפדרציות 2009, לאחר ניצחון בגמר 3:2 על נבחרת ארצות הברית. נבחרת ברזיל זכתה ב גביע הקונפדרציות גם בשנים 1997 ו- 2005.

ב מונדיאל 2010 הודחה ברזיל בשלב רבע הגמר בפעם השנייה ברציפות. ברזיל סיימה ראשונה בשלב הבתים לאחר ניצחון 1:2 על צפון קוריאה, ניצחון 1:3 על חוף השנהב ותיקו 0-0 מול פורטוגל. בשמינית הגמר הביסה ברזיל את צ'ילה 0:3, אולם בשלב רבע הגמר איבדה ברזיל יתרון מוקדם על הולנד והפסידה 2:1.

ב- 2014 אירחה ברזיל את משחקי ה מונדיאל בפעם השנייה בתולדותיה. במונדיאל זה ברזיל הודחה בחצי הגמר על ידי גרמניה בתוצאה 7:1, ההפסד הגדול בתולדותיה (לצד הפסד 6:0 לאורוגוואי בשנת 1920), משחק שקיבל את השם מינייראסו.

סגל הנבחרת ל מוקדמות מונדיאל 2022:

מספר ההופעות והשערים נכון ל-10 באוקטובר 2020

הנתונים נכונים ל-14 באוקטובר 2020. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת.

נבחרת ברזיל בכדורגל , ברשת החברתית פייסבוק

נבחרת ברזיל בכדורגל , ברשת החברתית טוויטר

נבחרת ברזיל בכדורגל , ברשת החברתית אינסטגרם

גיא אביעזר, 1994: נבחרת ברזיל בונה על מלחמה, באתר nrg‏, 13/5/2010

אלמוג שריד, אין כמו הסמבה: למרות הכל, זו עדיין ברזיל, באתר nrg‏, 6/6/2010

# data[].attributes.attachment_link.title
נבחרת ברזיל בכדורגל

# data[].attributes.attachment_link.description
מידע כללי כינוי הסלסאו, הקנריות הקטנות, המובחרים דירוג פיפ"א (26 בנובמבר 2020) 3 - ניקוד פיפ"א 1,743 - דירוג שיא 1 (נמדד בספטמבר 1993) - דירוג שפל 22 (נמדד ביוני 2013) מירב השערים פלה (77) מירב ההופעות קאפו (142) אצטדיון ביתי מרקנה www.cbf.com.br משחקים היסטוריים משחק בינלאומי ראשון ארגנטינה 3:0

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הקופה אמריקה של הקונמבול (בקיצור ב ספרדית וב פורטוגזית: Copa América) היא אליפות אמריקה הדרומית לאומות ב כדורגל, המתקיימת אחת לכמה שנים, בפרקי זמן בלתי קבועים.

התחרות מאורגנת על ידי הקונפדרציה הדרום אמריקאית, CONMEBOL. האלופה משתתפת ב גביע הקונפדרציות.

זוהי תחרות הנבחרות העתיקה ביותר בעולם (החלה ב-1916), ואירוע הספורט השלישי בגודלו בעולם מבחינת כמות צפייה. אליפות זו מכתירה את אלופת דרום אמריקה, אך מ שנות ה-90 מוזמנות לטורניר נבחרות מ אמריקה הצפונית ו אסיה להשתתפות.

מאז 1993 הטורניר כולל 12 קבוצות - כל עשר הנבחרות שחברות בקונמבול, ושתי נבחרות שמוזמנות מקונפדרציות אחרות (משתנה מטורניר לטורניר). מתוך עשר המשתתפות הקבועות שמונה לקחו בעבר את הגביע, כאשר שיאנית הזכיות היא נבחרת אורוגוואי עם 15 זכיות בטורניר, ולאלופה הנוכחית ברזיל ישנם 9 גביעי קופה. ארגנטינה שאירחה את טורניר הבכורה ב-1916, אירחה את הטורניר את המספר הרב ביותר של פעמים (תשע פעמים), ו ארצות הברית הנבחרת היחידה שאירחה את הטורניר והיא לא חברה בקונמבול (ב-2016). ארבע פעמים הטורניר התקיים או צפוי להתקיים במספר מדינות בדרום אמריקה ולא רק במדינה אחת (ב-1975, 1979, 1983 ו-2021).

השנים הראשונות

במקור נקראה התחרות אליפות דרום אמריקה בכדורגל (ב ספרדית: Campeonato Sud Americano de Football).

התאחדות הכדורגל הארגנטינאית הייתה ההתאחדות הראשונה בדרום אמריקה והוקמה ב- 1893, בעוד מועדון הכדורגל הראשון בדרום אמריקה היה "מועדון הכדורגל והקריקט של לימה", והוקם ב פרו ב- 1895 (קיים עד היום בפרו).

בשנת 1910 נערכה תחרות במתכונת דומה גביע המאה למהפכת מאי, בה השתתפו צ'ילה ו אורוגוואי אך היא לא מוכרת כיום באופן רשמי על ידי ה-CONMEBOL.

קופה אמריקה היא טורניר הכדורגל הבינלאומי הוותיק ביותר בעולם. הטורניר הראשון התקיים ב- 1916 בארגנטינה בין התאריכים ה-2 ועד 17 ביולי, לכבוד ציון מאה שנים לעצמאותה. בתחרות ראשונה זו השתתפו ארגנטינה, צ'ילה, אורוגוואי ו ברזיל, ואורוגוואי הייתה הזוכה הראשונה לאחר שסיימה ראשונה בבית התחרות. בזמן הטורניר הראשון וכשהוא רואה את הצלחתו הרבה, אחד מחברי ההנהלה של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, הקטור ריבאדיבה, הציע על הקמת קונפדרציית מאוחדת לארגנטינה, ברזיל, צ'ילה ואורוגוואי, וכך ארגון ה-CONMEBOL נוסד במהלך תחרות זו, ב- 9 ביולי 1916 (ביום העצמאות של ארגנטינה).

בשנה לאחר מכן התקיימה התחרות שוב, הפעם באורוגוואי, ואורוגוואי זכתה שוב לאחר ניצחון 1-0 במשחק האחרון שגרם לה לסיים במקום הראשון בבית ולנצח את התחרות.

לאחר התפרצות נגיף השפעת ב ריו דה ז'ניירו, הטורניר של 1918 בוטל, ובמקומו אירחה ברזיל את הטורניר של 1919 וזכתה בו לראשונה, כשהצליחה לנצח את המחזיקה הנוכחית אורוגוואי 1-0 במשחק פלייאוף שהכריע את גורל התחרות. ב-1920 אירחה צ'ילה את התחרות, שם זכתה אורוגוואי בפעם השלישית מתוך 4 תחרויות.

בטורניר של 1921 השתתפה לראשונה פרגוואי, לאחר שההתאחדות שלה הצטרפה לקונמבול באותה השנה. ארגנטינה זכתה בתחרות זו, הודות לשערו של ג'וליו ליבונטי במשחק האחרון. ב- 1922 זכתה שוב ברזיל בפעם השנייה שלה כשהיא מארחת את התחרות אצלה.

בשנים הבאות שלטה בתחרות אורוגוואי, אולם ארגנטינה גם התחרתה איתה ראש בראש, ועד 1929 זכו אורוגוואי וארגנטינה בתחרות לסירוגין כאשר כל אחת הוסיפה 3 תוארי אליפות דרום אמריקה. בשנים 1926 ו-1927 הצטרפו לתחרות בוליביה ו פרו בהתאמה.

שנות ה-30 ועד שנות ה-60

אחרי קיום המונדיאל הראשון ב- 1930, הסכסוך המתמשך בין ההתאחדויות של אורוגוואי וארגנטינה גרם לטורניר שלא להתקיים מספר שנים אחר כך. רק ב- 1935 היה אפשרי לקיים טורניר נוסף ב"מתכונת מיוחדת". ב-1937 זכתה שוב ארגנטינה, וב- 1939 אירחה את הטורניר לראשונה בתולדותיה פרו, שגם הצליחה לזכות לראשונה בתואר, כש אקוודור מצטרפת לתחרות לראשונה. ב- 1941 צ'ילה אירחה את התחרות, במלאת 400 שנים לייסוד עיר הבירה שלה, סנטיאגו, ולכבוד הטורניר הוגדלה תכולת האצטדיון הלאומי מ-30 אלף ל-70 אלף מקומות. למרות ההשקעה הרבה וההכנות הגדולות לטורניר במטרה לזכות, הצ'יליאנים הפסידו במשחק האחרון בתחרות לארגנטינה שזכתה בפעם השישית שלה. אורוגוואי אירחה וזכתה בטורניר ב-1942, וצ'ילה אירחה פעם נוספת ב-1945, אך שוב הפסידה לארגנטינה במירוץ על התואר, לאחר שברזיל ניצחה אותה והרסה לה את ההזדמנות לנצח בתחרות.

האליפות נכנסה לתקופה בה האירוע לא התקיים בצורה תדירה ומתכונת התחרות שונתה באופן לא רשמי מפעם לפעם, ואת התארים אישר הקונמבול בדיעבד. למשל ארגנטינה הייתה היחידה שזכתה בתואר שלוש פעמים ברציפות ב-1945, 1946 ו-1947, אך לאחר מכן התחרות התחילה להתקיים בכל שנתיים, לאחר מכן כל שלוש ואף ארבע שנים. בשנת 1959 היו אף שני טורנירים שהתקיימו באותה שנה, אחד בארגנטינה ואחד באקוודור. בתקופה זו חלק מהנבחרות השתתפו בכל טורניר וחלק החליטו לא להשתתף בחלקן, וחלק שלחו נבחרות חסרות מאוד (למשל בטורניר של 1959 שהתקיים באקוודור שלחה ברזיל נבחרת שייצגה את מדינת פרנמבוקו). ייסודו של טורניר גביע הליברטדורס ב-1959, גם השפיע על הטורניר.

בוליביה ניצחה בפעם הראשונה שאירחה בשנת 1963, אך לאחר מכן הפסידה במשחק הראשון של טורניר 1967 לנבחרת ונצואלה בהופעת הבכורה שלה בטורנירים.

לאחר 6 שנים של הפסקה, בשנת 1975 קיבלה התחרות את שמה הנוכחי: "CONMEBOL Copa América".

בין השנים 1975 ו- 1983 התחרות לא התקיימה במדינה אחת, אלא במתכונת של משחקי בית וחוץ. ב-1986 הוחלט על חזרה לשיטה של מדינה מארחת והחל מהטורניר של 1987 החל סבב אירוח בין 10 המדינות החברות ב-CONMEBOL, שהן המשתתפות הקבועות בתחרות: ברזיל, ארגנטינה, אורוגוואי, פרגוואי, צ'ילה, פרו, אקוודור, בוליביה, קולומביה ו ונצואלה. מאז שנת 1993, מוזמנות שתי נבחרות מחוץ ל יבשת דרום אמריקה לקחת חלק בתחרות. מקסיקו הוזמנה לכל התחרויות החל מ- 1993 ועד 2015. בנוסף אליה הוזמנו הנבחרות הבאות:

בשנת 2001 הוזמנה קנדה להשתתף בקופה אמריקה, אך החליטה לוותר על השתתפותה עקב בעיות אבטחה, כמו כן בשנת 2011 הוזמנה יפן להשתתף בתחרות ואף אישרה את השתתפותה אך נאלצה לבטל אותה בשל רעידת האדמה והצונאמי בסנדאי שפגעו קשות במדינה, ובמקומה הוזמנה נבחרת קוסטה ריקה.

ב- 2016 התקיים ב ארצות הברית טורניר מיוחד לציון 100 שנים לטורניר ה"קופה אמריקה". הטורניר כלל 16 נבחרות: 10 מדרום אמריקה ו-6 מצפון ומרכז אמריקה. הטורניר נערך בין ה- 3 ל- 26 ביוני 2016.

עד שנת 1975 נקראה הקופה אמריקה בשם אליפות דרום אמריקה בכדורגל והתחרות התקיימה במתכונת של בית גמר, שבו אין משחק גמר אלא בית, כדוגמת מונדיאל 1950. לכן, אין תוצאה של משחק הגמר.

בשנת 1975 שונה שם הטורניר ל"קופה אמריקה" (Copa América) ובנוסף השתנתה גם מתכונתו למתכונת הנוקאאוט.

1 לא הוענק גביע כלשהו בשנת 1916. הגביע הוענק החל משנת 1917.

למרות שלא הוענק גביע בטורנירים הנ"ל, הטורנירים נחשבים כרשמיים מטעם CONMEBOL.

# data[].attributes.attachment_link.description
הקופה אמריקה של הקונמבול (בקיצור ב ספרדית וב פורטוגזית: Copa América) היא אליפות אמריקה הדרומית לאומות ב כדורגל, המתקיימת אחת לכמה שנים, בפרקי זמן בלתי קבועים. התחרות מאורגנת על ידי הקונפדרציה הדרום אמריקאית, CONMEBOL. האלופה משתתפת ב גביע הקונפדרציות. זוהי תחרות הנבחרות העתיקה ביותר בעולם (החלה ב-1916), ואירוע הספורט השלישי בגודלו בעולם מבחינת כמות צפייה.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מועדון הכדורגל ברצלונה (ב קטלאנית: Futbol Club Barcelona) הוא מועדון כדורגל מהעיר ברצלונה שב ספרד. המועדון נוסד ב- 29 בנובמבר 1899 על ידי קבוצת כדורגלנים שווייצרים, בריטים ו קטלאנים, בראשות ז'ואן גאמפר. המועדון הפך למוסד קטלאני תרבותי בולט, ולפיכך ה מוטו שלו הוא " יותר ממועדון" (Més que un club). קבוצת הבוגרים של המועדון עורכת את משחקי הבית שלה ב אצטדיון קאמפ נואו, האצטדיון הגדול ב אירופה, המונה 99,354 מקומות ישיבה. הקבוצה היחידה בהיסטוריה של הליגה הספרדית שזכתה ב 8 אליפויות מתוך 11 עונות.

מלבד קבוצת הכדורגל הידועה כולל המועדון גם קבוצת מילואים בשם ברצלונה ב', ועוד ארבע קבוצות מקצועניות בענפי ספורט אחרים: קבוצת כדורסל, כדוריד, כדורגל אולמות ו הוקי גלגיליות. המועדון חולק את פסגת הכדורגל הספרדי עם ריאל מדריד, והיריבות הספורטיבית ארוכת השנים בין השתיים הפכה לשם דבר בכדורגל הספרדי, יריבות שהתחדדה עקב הבדלים גדולים בעמדות הפוליטיות של תומכי שני המועדונים, במהלך שלטונו הדיקטטורי של פרנקו בספרד. המשחקים בין ברצלונה לריאל ידועים בכינוי " אל קלאסיקו". פרט ליריבות עם ריאל מדריד יש לברצלונה יריבות עירונית עם מועדון הכדורגל אספניול.

המועדון הוא בין המובילים באירופה. במהלך השנים זכה מספר פעמים ב גביעים יבשתיים על גלגוליהם השונים. חמש פעמים זכה בתואר האירופי החשוב ביותר, ליגת האלופות, בשנים 1992, 2006, 2009, 2011 ו- 2015. במועדון שיחקו במהלך השנים שחקנים ידועים רבים. ב אפריל 2015 דורג המועדון על ידי מגזין פורבס במקום השני בעולם מבחינת עושרו.

בשנת 1898 התיישב בברצלונה איש העסקים ז'ואן גאמפר. ב- 22 באוקטובר 1899 פרסם גאמפר מודעה במגזין ספורט, בה הצהיר כי ברצונו להקים קבוצת כדורגל. לאחר שבוע נענו לקריאתו 11 שחקנים, שהיו לגרעין מועדון הכדורגל. נשיא המועדון הראשון היה ה אנגלי וולטר ויילד. עם הקמתו של המועדון, נבחר סמל העיר ברצלונה כסמלו, וכעבור כעשור שונה לסמל הדומה לסמל הנוכחי. על פי הסברה, צבעי חולצות שחקני המועדון, שנותרו בעינם עד היום, נבחרו על פי צבעי החולצות של פ.צ. בזל, המועדון הקודם של גאמפר. המשחק הראשון של הקבוצה היה מול קבוצת שחקנים אנגלים ב- 8 בדצמבר, שניצחה את ברצלונה בתוצאה 0-1.

עד 1909 ערכה קבוצת הכדורגל של המועדון הצעיר את משחקי הבית שלה במגרשי כדורגל אחדים. באותה שנה הצליח המועדון לרכוש אצטדיון ביתי משלו - "קרר אינדסטריה", שהיה בעל קיבולת של כ-6,000 צופים.

אליפות קטלוניה ושנות גאמפר

בתקופת גאמפר שיחקו בקבוצה שחקנים ידועים כגון ריקארדו זאמורה, הנחשב לאחד ה שוערים טובים בהיסטוריה של הכדורגל, פפ סמיטייר, אנריק פריס דה ורגאס (שהיה הראשון ששיחק 200 משחקים במדי המועדון) ו פאולינו אלקנטרה. השחקנים היו שותפים להצלחת של המועדון בגביע המלך ובאליפות קטלוניה, בה זכו 7 פעמים ב שנות ה-20, ואף זכו באליפות העונה הראשונה של לה ליגה ב- 1929. בתקופה זו החלה להתהוות זהות בין המועדון לבין ה לאומיות הקטלאנית. ב- 1922 עבר המועדון לאצטדיון חדש, לס קורטס, שתכולתו הייתה 30,000 צופים והורחבה ל-45,000 בתוך ארבע שנים. בחגיגות חצי יובל להקמת המועדון נמנו בו מעל ל-12,000 חברים.

תקופת השפל וההשתקמות

נשיא המועדון ז'וזפ סוניול נרצח על ידי חייליו של פרנסיסקו פרנקו, לימים רודן ספרד, כחודש לאחר פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית ב- 1936. הקבוצה שיחקה באותו זמן באמריקה, ולכן רבים מחבריה החליטו לא לחזור לספרד. במרץ 1938 הטיל הצבא הפשיסטי פצצות רבות על העיר ברצלונה, ואחת מהן נחתה על אחד ממשרדיו של המועדון, שניזוק מאוד. ב- 1939, עם כיבוש העיר על ידי כוחותיו של פרנקו, צעדו חייליו לעבר לס קורטס במטרה להופכו לבסיס צבאי. מזכיר המועדון שיכנע את מפקד הכוח להוביל את חייליו למקום אחר בעזרת המשפט "לפניך עומד מקדש המוקדש לספורט ול תרבות הגוף. כיבדנו אותו במהלך המלחמה, וכעת ההחלטה מה לעשות אתו נמצאת בידך", ובכך מנע את הריסת האצטדיון.

ב- 1942, למרות זכייה בגביע המלך, נאבק המועדון נגד ירידה לליגה השנייה, ממנה נמנע רק בזכות ניצחון במחזור האחרון. בעונה שלאחר מכן, לאחר ניצחון 3 - 0 במשחק הראשון של חצי גמר הגביע מול ריאל מדריד, שנתמכה על ידי השלטון ה פשיסטי, האשימו עיתוני ספרד את המועדון ואת אוהדיו ביציאה משולחת רסן נגד "האומה הספרדית ונציגיה, שחקני ריאל מדריד", וראש שירותי הביטחון של ספרד איים באופן אישי על שחקני ברצלונה. כתוצאה מכך הפסידו בגומלין במכוון בתוצאה 1 - 11. נשיא המועדון, שלא אהב דרך התנהלות זו, למרות היותו חבר במפלגת השלטון הפשיסטית, פרש מתפקידו. בעקבות המשחק נפער קרע בין שני המועדונים. פרנקו הלאומן תמך באופן גלוי בריאל מדריד, כמועדון המייצג את בירתו, ועל כן העוינות בין קטלוניה וקסטיליה, חבלי הארץ של ברצלונה ומדריד, הפכה גם לנחלת המועדונים.

בעונת 1942/1943 סיימה הקבוצה במקום השלישי. בעונת 1943/1944 הגיע מספר חברי המועדון ל-20,000. סמיטייר שב למועדון כמאמן, ובעונת 1944/1945 הוביל אותו לזכייה שנייה באליפות לה ליגה. עד סוף העשור זכה המועדון בשתי אליפויות נוספות עם אנריקה פרננדס ה אורוגוואי כמאמן, בעונות 1947/1948 ו-1948/1949, וכן בעונה הראשונה של הגביע הלטיני ב- 1949. המועדון חגג יובל להקמתו באותה שנה, אך לא זכה להצלחה בליגה וסיים במקום החמישי בלבד, דבר שהוביל לעזיבתו של פרננדס. השתקמות המועדון מהמשבר התבטאה גם בכמות חברי המועדון: בשנת 1949 היו מעל ל-24,000 חברים.

לאזלו קובאלה, שהחל לשחק בברצלונה ב- 1951, היה שחקן מפתח בתקופה יותר מוצלחת בתולדות במועדון. בשנת 1952 זכה המועדון בחמש תחרויות, בהן הליגה הספרדית, גביע הליגה הספרדית והגביע הלטיני. מספר חברי המועדון עבר את רף ה-30,000 באותה עונה. המועדון זכה בגביע הספרדי שלוש פעמים ברציפות, בין 1951 לבין 1953. בתקופה זו בלטו קובאלה, שהנהיג את ה קישור, הקפטן ז'ואן סגרה ושחקני ההתקפה ססאר ו אסטניסלאו באזורה. קובאלה הבקיע 243 שערים ב-329 משחקים, לרבות שביעייה מול ספורטינג חיחון - שיא ספרדי למספר שערים ששחקן מבקיע במשחק ביחיד. עם זאת, זכורה לרעה אי-החתמתו של הכוכב אלפרדו די סטפנו, שבחר לבסוף בריאל מדריד כקבוצתו בספרד, והוביל אותה להישגים רבים הן ב גביע אירופה והן בליגה.

ההצלחה לא נמשכה ב שנות ה-60. ב- 30 באפריל 1960 פיטר פרנססק מירו-סאנס, נשיא המועדון, את המאמן הררה, זמן קצר לאחר הפסד הקבוצה בחצי גמר גביע אירופה לריאל מדריד. החלטה זו, לצד החלטות שגויות אחרות, הובילו לחוסר שביעות רצון מהנשיא. ב- 28 בפברואר 1961 התפטר מירו-סאנס מכהונתו כנשיא המועדון, כשנה לפני סיומה הרשמי. יתר על כך, היה זה העשור היחיד, מלבד שנות ה-30 שהושפעו על ידי מלחמת האזרחים, במהלכו לא זכה המועדון באליפות הליגה.

ב- 1961 העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו ל גמר גביע אירופה, שם הפסיד ל בנפיקה ליסבון. בעקבות הישגי הקבוצה הנמוכים בעונת 1961/1962 מונה קובאלה למאמנה. תחת הדרכתו סיימה ברצלונה במקום השני והעפילה לגמר גביע ערי הירידים. אולם, ביצועים חלשים בעונה שלאחריה הובילו לעזיבתו בינואר 1963, עוד לפני אמצע העונה. מחליפו היה שחקן עבר נוסף של הקבוצה, ז'וזפ גונסלבו, שלא הצליח להוביל את הקבוצה להישגים כבעבר. ברצלונה אומנם זכתה בגביע המלך בסיום עונת 1962/1963, אך דורגה במקום השישי בליגה - הנמוך ביותר מאז 1944. חוסר ההצלחה בעונות הבאות בזירה המקומית ובזירה האירופית הוביל לחילופים תכופים בעמדת המאמן. ב- 1966 ייסד המועדון את גביע גאמפר. המועדון זכה בגביע בשנה הראשונה לקיומו לאחר שגבר במשחק הגמר על אנדרלכט ה בלגית. באותה עונה זכתה ברצלונה בגביע ערי הירידים וסיימה את הליגה במקום השני, בו דורגה גם בעונה שלאחר מכן.

קבוצת החלומות

נפילת הדיקטטורה של פרנקו והפיכת ספרד למדינה דמוקרטית הובילו לכך שגם מועדוני ספורט החלו להתנהל בצורה דמוקרטית. אגוסטי מונטל כיהן כנשיא המועדון עד הבחירות הדמוקרטיות המלאות הראשונות. לאחר בחירת ז'וזפ ליואיס נונייז ב- 1978 נכנס המועדון לתקופה חסרת תקדים של צמיחה כלכלית וחברתית, במהלכה גובשה מדיניות החתמת שחקנים זרים בקבוצה. ב- 1979 זכתה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה גביע אירופה למחזיקות גביע. לזכייה היו שותפים שחקנים כגון הנס קרנקל ה אוסטרי, מלך השערים בליגה הספרדית באותה עונה, מיגלי ו חוסה רמון אלשנקו, משחקני המפתח של הקבוצה ב שנות ה-80, והמאמן ז'ואקים ריפה, שחקן עבר של הקבוצה. בעקבות הזכייה בגביע נערכו חגיגות המוניות ברחובות ברצלונה, והמועדון זכה לפרסום ולהערכה באירופה, בזכותם הצליח להחתים שחקנים בכירים שהובילו אותו להישגים. ברצלונה זכתה בגביע פעמיים נוספות, ב- 1982 וב- 1989.

בשנות ה-80 צמח המועדון במספר היבטים. לקראת מונדיאל 1982 הורחב הקאמפ נואו. מספר חברי המועדון גדל מ-66,000 ב- 1974 ל-108,000 ב- 1986. השחקנים הבולטים בעשור זה היו הקשרים ברנד שוסטר ה מערב גרמני ו דייגו מראדונה ה ארגנטינאי, אחד השחקנים הבולטים בהיסטוריית הכדורגל. מראדונה הוחתם תמורת סכום שיא ששולם ל בוקה ג'וניורס - 5 מיליון פאונד. במשחק מול ריאל מדריד היתל מראדונה בשחקניה ובשוערה של ריאל, והיה לשחקן הראשון של ברצלונה שזכה לתשואות מהקהל במדריד. עם זאת, הקבוצה נתקלה בשפל מבחינת הישגים מקומיים. כישלון הקבוצה בליגה ובאירופה בעונת 1983/1984 הוביל להדחת מראדונה מההרכב הראשון של ברצלונה. רק לאחר עזיבתו זכה המועדון באליפות, בעונת 1984/1985, מעל ל-10 שנים מאז האליפות הקודמת. אחד הרגעים הזכורים מעונה זו הייתה הצלת בעיטת העונשין על ידי ה שוער חבייר אורוטי ארבעה מחזורים לסיום העונה, שבזכותה הובטחה זכיית ברצלונה באליפות.

שנות ה-90 המאוחרות ותקופת גספארט

לאחר מכן חתם במועדון המאמן ההולנדי לואי ואן חאל. רונאלדו עבר ל אינטר מילאנו, ריבאלדו חתם בקבוצה והמועדון זכה בשתי אליפויות רצופות בשנתיים הראשונות של ואן חאל בתפקיד. במהלך עונת 1997/1998 נחגגו מאה שנים להקמת המועדון, והשחקנים שהובילו את הקבוצה לזכייה ב דאבל היו ריבאלדו, ז'וזפ גוארדיאולה, לואיס אנריקה, לואיש פיגו (הקפטן הזר הראשון בתולדות המועדון), ו פיליפ קוקו. בניגוד להצלחת הקבוצה בזירה המקומית, לא זכתה הקבוצה להישגים באירופה. בעונת 1999/2000 הודחה ברצלונה בחצי גמר ליגת האלופות על ידי ולנסיה, ובאליפות זכתה דפורטיבו לה קורוניה. ביקורת קשה הוטחה בהתנהלות המועדון, והנשיא ז'וזפ ליואיס נונייז והמאמן ואן חאל התפטרו בשנת 2000.

בתחילת שנות האלפיים נבחר ז'ואן גספארט, סגן הנשיא במשך 22 שנה, לנשיא המועדון. בתקופת כהונתו נחל המועדון כישלונות בכל המפעלים. מאמן הקבוצה לורנס סרה פרר הוחלף על ידי קרלס רשאק לאחר הפסד ל ריאל סרגוסה באמצע העונה. הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי, המוביל למוקדמות ליגת האלופות, רק לאחר ש ריבאלדו הבקיע שער ב מספרת לרשתה של ולנסיה בדקות הסיום של מחזור הליגה האחרון. גם בעונה שלאחריה סיימה הקבוצה במקום הרביעי. בקיץ 2002 הוחזר ואן חאל. תחת הדרכתו כשלה הקבוצה, ושחקן המפתח חואן רומן ריקלמה מיעט לשחק. גם ואן חאל הוחלף באמצע העונה, על ידי רדומיר אנטיץ'. גספארט עצמו התפטר חודש לאחר מכן. על אף אי בהירות בנוגע למצב המועדון, הוביל אנטיץ' את הקבוצה מהמקום ה-15 עד למקום השישי.

רייקארד וגוארדיולה

ביולי 2003 נבחר ז'ואן לאפורטה לנשיא המועדון, ולאחר מכן החלה תקופה מוצלחת נוספת בתולדות המועדון.

הקבוצה הודחה על ידי צ'לסי בשמינית גמר ליגת האלופות, אך למרות זאת האמינו השחקנים והאוהדים כי החל תור הזהב השלישי של המועדון. הקבוצה שיחקה ב מערך 4-3-3 התקפי, עמו הגיעה להישגים כגון ניצחון חוץ 3 - 0 על ריאל מדריד ב- 19 בנובמבר 2005. בעונת 2005/ 2006 של ליגת האלופות עברה ברצלונה את צ'לסי ואת מילאן בדרכה לגמר, בו התמודדה מול ארסנל. ז'וליאנו בלטי כבש בגמר את שערו היחיד במועדון, בזכותו ניצחה ברצלונה 2 - 1 וזכתה בליגת האלופות בפעם השנייה בתולדותיה. בהמשך השנה הושלמה בנייתו של מבנה הספורט על שם ז'ואן גאמפר, והמועדון חתם על הסכם עם יוניצ"ף. ההצלחות הללו הביאו לעליית מספר חברי המועדון עד כדי 150,000.

עונת 2008/2009 הייתה העונה הגדולה ביותר בתולדות המועדון. ברצלונה זכתה בכל שלושת התארים האפשריים, אליפות ספרד, גביע המלך ו ליגת האלופות ובכך השלימה זכייה ב טרבל ראשון בתולדותיה, שהיה גם הטרבל הראשון של קבוצה ספרדית כלשהי. שחקני ברצלונה הציגו יכולת שיא הן מבחינת התקפית והן מבחינה הגנתית - הקבוצה הבקיעה 154 שערים וספגה 54 בלבד בעונה זו, בכל המסגרות. בדרכה לזכייה בתארים, הביסה ברצלונה פעמים רבות את יריבותיה, כולל ניצחונות בליגת האלופות 5 - 2 על אולימפיק ליון ו-4 - 0 על באיירן מינכן, כשהשיא היה בליגה: ניצחון 6 - 2 על ריאל מדריד באצטדיונה הביתי, במשחק שלמעשה הכריע את זהות אלופת הליגה. את הקבוצה הובילו שחקני בית כגון קרלס פויול, צ'אבי, אנדרס אינייסטה ו ליונל מסי לצד שחקנים זרים כ סמואל אטו ו תיירי הנרי.

בהמשך השנה זכתה הקבוצה ב סופר קאפ האירופי, ב סופר קאפ הספרדי וב אליפות העולם לקבוצות, והייתה לקבוצה היחידה בהיסטוריה שזוכה בששת התארים הללו בשנה אחת. בסוף עונת 2009/2010 זכתה ברצלונה באליפות עם שיא של 99 נקודות ליגה.

העידן שלאחר גוארדיולה

בסיום עונה זו עזב גוארדיולה את הקבוצה ועוזרו טיטו וילאנובה מונה למאמן במקומו. בעונתו היחידה של וילאנובה כמאמן, השיבה ברצלונה את תואר האליפות, עם כמות שיא חדשה של 100 נקודות, אך הודחה בליגת האלופות בשלב חצי הגמר, על ידי באיירן מינכן שהביסה אותה 7 - 0 בתוצאה המצטברת. את וילאנובה, שנאבק ב מחלת הסרטן ועזב את הקבוצה בשל כך, החליף חרארדו "טאטה" מרטינו. בקיץ הצטרף לקבוצה שחקן ההתקפה ה ברזילאי ניימאר. בתחילת 2014 הכריז בית המשפט הספרדי על תחילת חקירה נגד רוסל בשל העלמת מס בהעברת ניימאר לברצלונה, ובשל כך התפטר רוסל והחליפו סגנו, ז'וזפ מריה ברתומאו. יתר על כן, התמודד המועדון עם אתגר נוסף, לאחר ש פיפ"א אסר על המועדון להחתים שחקנים חדשים במשך שנה בשל הפרה של תקנות הארגון בנוגע להעברות של שחקנים קטינים. לאחר ערעורים, נכנס העונש לתוקף בשנת 2015. ב- 17 במאי 2014, עם אובדן תואר האליפות ל אתלטיקו מדריד, הודיע מרטינו על התפטרותו מהמועדון. במקומו מונה למאמן לואיס אנריקה. וילאנובה נפטר מהמחלה ב- 25 באפריל 2014. לזכרו נקרא על שמו המגרש הראשי במתחם האימונים של ברצלונה ב-2015.

אף על פי שהיה מושעה מכדורגל למשך 4 חודשים על ידי פיפ"א, הוחתם לואיס סוארס ה אורוגוואי בקבוצה תמורת סכום שיא בהיסטוריית המועדון של 81 מיליון אירו. עם תום השעייתו יצרו סוארס, ניימאר ומסי, חוד התקפה שהוביל את ברצלונה לזכייה שנייה בהיסטוריית המועדון ב טרבל: הקבוצה זכתה בגביע המלך, באליפות ה-23 בתולדותיה ובליגת האלופות בפעם החמישית הודות לניצחון 3-1 על יובנטוס ב גמר. בהמשך זכתה הן ב סופר קאפ האירופי והן ב אליפות העולם לקבוצות, בפעם השלישית בתוך 6 שנים, וכך השלימה 5 תארים לשנת 2015. בסוף עונה זו זכתה באליפות ובגביע, הדאבל המקומי השמיני בתולדותיה. בסיום עונת 2016/2017 עזב לואיס אנריקה את ברצלונה, כשהיא מפסידה את האליפות לריאל מדריד אך משלימה זכייה שלישית ברציפות בגביע הספרדי. במהלך העונה, בשמינית גמר ליגת האלופות, הייתה שותפה הקבוצה למשחק היסטורי בליגת האלופות. במשחק הראשון הפסידה ל פריז סן-ז'רמן 0-4, ובגומלין בקאמפ נואו ניצחה בתוצאה 6-1, כששני שערים האחרונים שכבשה היו בתוספת הזמן. ברצלונה הודחה מליגת האלופות ברבע הגמר, לאחר שיובנטוס גברה עליה 0-3 בסיכום.

ב-13 בינואר 2020 ואלווארדה פוטר מתפקידו ובמקומו מונה קיקה סטיין.

"יותר ממועדון"

בנאום הראשון שנשא נרסיס דה קררס כנשיא המועדון בינואר 1968 נעשה לראשונה השימוש בביטוי "יותר ממועדון" (ב קטלאנית: Més que un club). בעזרת משפט זה הדגיש דה קררס את החשיבות החברתית של המועדון ב קטלוניה. חמש שנים לאחר מכן, הפך אגוסטי מונטל את הביטוי לסיסמת מסע הבחירות שלו לנשיאות המועדון ובכך נתן לו את משמעותו המלאה. משמעות הביטוי, שהפך מאוחר יותר למוטו של המועדון, היא שהמועדון לא מייצג את העיר ואת קטלוניה מבחינה ספורטיבית בלבד, כי אם גם חברתית ופוליטית. עבור קטלאנים רבים ברצלונה הוא "יותר ממועדון" בשל תפקידו כמגן זכויות החופש והדמוקרטיה בספרד.

לאורך ההיסטוריה, אם כי במידה מצומצמת בשנות שלטונו של פרנסיסקו פרנקו, ייצג המועדון את הערכים הקטלאניים, ואף נאלץ להגן עליהם במקרים רבים, כפי שציין העיתונאי האנגלי ג'ימי ברנס במקומות רבים בספרו "Barça: A People's Passion", ספר המתאר את התפתחותו החברתית והפוליטית של המועדון לאורך השנים. לדוגמה, המועדון סומן כמגן התרבות והשפה הקטלאנית בכך שכל מסמכיו הרשמיים כתובים בקטלאנית ושסרט הקפטן של הקבוצה מעוצב בדומה ל דגל קטלוניה. בנוסף לכך, לעיתים הביעו אנשי המועדון בפומבי את שאיפתם להשגת אוטונומיה מורחבת לקטלוניה, וכן חתמו על עצומות התומכות בכך.

ייצוג הערכים הקטלאניים זכה להכרה רשמית על ידי ממשלת קטלוניה (Generalitat de Catalunya). ב- 21 בדצמבר 1992 העניקה הממשלה בראשותו של ז'ורדי פוז'ול אי סוליי למועדון את פרס צלב גאורגיוס הקדוש, הפרס החשוב ביותר המוענק על ידה. היסטוריונים וכותבים אחדים, בהם מנואל ואסקס מונטלבן, טענו כי המועדון מייצג את קטלוניה ברמה הבינלאומית, על אף המסורת הארוכה של ספורטאים ספרדים או זרים ששיחקו במועדון.

בעשורים האחרונים הפגין המועדון סולידריות במחוות שונות. בראשית שנות ה-80 ובאמצע שנות ה-90 ארגן המועדון משחקי צדקה ל יוניצ"ף, בה שיחקה קבוצת המועדון נגד קבוצת כוכבים מרחבי העולם. בנוסף, בשנות ה-90 גם כן, השתתף המועדון במאבק נגד סמים וארגן מספר אירועים בשיתוף פעולה עם ה-"Fundación de Ayuda contra la Droga" (העמותה לעזרה נגד סמים), שרווחיהם נתרמו למיזמים שונים.

ב- 2008 החל המועדון בפעילות משותפת עם נציבות האו"ם לפליטים, במיזם שנקרא MÉS. במסגרת המיזם מועברים רווחי מכירות מוצרים לנציבות ולקרן ברצלונה במטרה לקדם את הספורט ואת החינוך של מקופחים ופליטים ברחבי העולם.

ערך מורחב - קאמפ נואו

ה קאמפ נואו הוא אצטדיונה הביתי של ברצלונה מאז 1957, והוא זכה לחמישה כוכבים ב דירוג האצטדיונים של אופ"א. לפני הקמתו היו בבעלות ברצלונה שני מגרשים: "קמפ דל קרר אינדוסטריה", בין השנים 1909 ו- 1922, ו לס קורטס, בין השנים 1922 ו-1957. תכולתו המקורית של לס קורטס הייתה 30,000 צופים, ובתום הרחבתו הכיל כ-60,000 מקומות. הצלחות הקבוצה בסוף שנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50 משכו אוהדים רבים לצפות במשחקי הקבוצה, ולכן החליטו ראשי המועדון לבנות אצטדיון חדש, שיהיה בעל קיבולת גדולה יותר. בניית הקאמפ נואו נמשכה בין 1954 לבין 1957. את האצטדיון עיצבו ה אדריכלים פרנססק מיג'אנס אי מירו , לורנסו גרסיה-ברבון ו ז'וזפ סוטראס אי מאורי .

תכולת האצטדיון נעה בין 93,053 בשנותיו הראשונות, לבין 120,000 צופים בעת מונדיאל 1982. חוקים שאסרו על יציעי עמידה הובילו להקטנת תכולת האצטדיון ל-98,772 צופים ב שנות ה-90, אך הוא הורחב בכאלף מושבים נוספים בעשור שלאחר מכן, לתכולה של 99,786. הוא הגדול ב אירופה והעשירי בגודלו בעולם.

השם הרשמי של הקאמפ נואו היה "Estadi del FC Barcelona" (האצטדיון של מועדון הכדורגל ברצלונה) עד שנת 2000, אז בחרו חברי המועדון לשנות את שמו לכינויו המוכר - הקאמפ נואו. משמעות השם היא "מגרש חדש" ב קטלאנית.

מול הקאמפ נואו נמצא אולם הספורט של המועדון, פלאו בלאוגרנה, ולצדו שוכן האולם לענפי ספורט המבוססים על קרח. מאחוריו שוכן ה מיני אסטדי, האצטדיון הביתי של ברצלונה ב', קבוצת המילואים של המועדון.

בין מתקני האצטדיון ניתן למנות את חנות המזכרות, את המגרשים הקטנים לאימונים ואת ה קפלה של השחקנים. בנוסף, באצטדיון נמצא "El Museu del Barça" (המוזיאון של בארסה), שהוא ה מוזיאון הקטלאני עם מספר המבקרים השנתי הגבוה ביותר. במוזיאון מבקרים כ-1.2 מיליון איש בכל שנה. המוזיאון הוקם בשנת 1984, כאשר ז'וזפ ליואיס נונייז היה נשיא המועדון. במוזיאון יש כ-1,420 פריטים העוסקים בהיסטוריה של ברצלונה, מתוכם כ-420 גביעים.

עיצוב החולצה השתנה פעמים אחדות לאורך ההיסטוריה. עד עונת 1909/1910 הייתה החולצה חצויה לכחול ולארגמן, והשרוולים נצבעו בסדר הפוך מהגוף. מעונה זו והלאה כללה החולצה פסים אנכיים בצבעים הללו, עם שינויים קטנים בעובי, במספר ובעיצוב הפסים. בעונת 1998/1999 עוצבה החולצה בדומה לחולצה המקורית, לציון 100 שנה להקמת המועדון. בעונת 2015/2016 עוצבה החולצה, לראשונה בתולדות הקבוצה, בפסים אופקיים.

עם השנים פותחו מספר תאוריות בנוגע למקור צבעי התלבושת. על נושא זה נערכו דיונים רבים בקרב היסטוריונים שעסקו בתולדות המועדון. אין ראיות לכך שהצבעים נבחרו בגלל סימבוליות כלשהי. אחת הטענות היא שצבעי המועדון אומצו על ידי המועדון הקודם שגאמפר ייסד ב ציריך, או שאלו הצבעים של ה קנטון ממנו הגיע גאמפר - ציריך. טענות אלו הופרכו כיוון שצבעי המועדון הם אדום-לבן, וצבעי הקנטון הם כחול-לבן. סברה אחרת הייתה שמקימי המועדון בחרו בצבעי עפרונות החשבונאות שהיו נפוצים באותה תקופה.

לפי תאוריה אחרת תפרה אימם של צמד האחים והשחקנים קומאלה מדים בצבעי כחול ואדום, ומאוחר יותר הוחלט שהאדום יוחלף בארגמן הכהה יותר. לפי גרסה אחרת של הטענה תפרה האם חולצה אדומה וחולצה כחולה לכל אחד משני בניה, כדי להקל בהבדלה ביניהם, בימים שלפני קביעת התלבושת האחידה. עוד נאמר כי שהצבעים נבחרו על ידי אוטו מאייר, אחד ממייסדי המועדון, בהתאם לצבעי הבגדים שלובשת הדמות בסמל עיר הולדתו, היידנהיים.

לאף אחת מן הטענות הללו אין ראיות או סימוכין, אך הטענה הסבירה ביותר היא שגאמפר בחר בצבעי הקבוצה בה שיחק ואף שימש קפטן שלה בעבר, פ.צ. בזל.

תלבושת הבית של קבוצת הכדורגל לאורך השנים

הסמל הנוכחי עוצב ב- 2002. צורתו החיצונית פשוטה יותר ביחס לקודמו, האותיות הוקטנו והנקודות שביניהן הוסרו.

ההמנון הרשמי של מועדון הכדורגל, הידוע בשם "Cant del Barça", נכתב ב- 1974 לרגל חגיגות 75 שנה להקמת המועדון. את ההמנון כתבו ז'אומה פיקאס (Jaume Picas) וז'וזפ מריה אספינס (Josep Maria Espinàs) והלחין מנואל ואלס (Manuel Valls). כל ההמנון נכתב ב קטלאנית. ההמנון מושמע בתחילת כל משחק כדורגל של ברצלונה בקאמפ נואו.

אחד ההיבטים הבולטים והמאפיינים של ההמנון הוא ההתייחסות למועדון כפתוח וכוללני, ללא שיפוט על פי המקור הגאוגרפי של האוהדים, כפי שנכתב, לדוגמה, באחד הבתים: "לא משנה מאין הגענו, בין אם מדרום או מצפון, הדגל מאחד אותנו".

"Cant del Barça" הוא ההמנון הרביעי בתולדות המועדון. ההמנון הראשון נכתב ב- 1923 ומילותיו תיארו את הקשר בין הספורט לאומה הקטלאנית. השני נכתב בחגיגות היובל של המועדון ב- 1949, ונקרא "Barcelona, sempre amunt!" ("ברצלונה, תמיד מעלה!"). ההמנון השלישי נכתב ב- 1957 לרגל הקמת אצטדיון קאמפ נואו. בהמנון הזה הופיעה לראשונה המילה "בארסה". הפופולריות של ההמנון הנוכחי גדולה בהשוואה להמנונים הקודמים של המועדון.

אוהדי מועדון הכדורגל מכונים ב קטלאנית "culers". בדיקות שונות שנערכו העלו כי ככל הנראה רבע מתושבי ספרד אוהדים את ברצלונה. למועדון יש תמיכה רבה גם במדינות השונות בעולם, בייחוד ב ארצות הברית, ב אמריקה הלטינית, ב מרוקו ו יפן. גם ב ישראל יש לקבוצה אוהדים רבים, שחלקם מאורגנים בחוג האוהדים המרכזי, "בארסה מאניה".

חבר מועדון נקרא "סוסיו" (socio). על מנת להפוך לחבר מועדון יש לשלם אגרה שנתית בסך 170 אירו. חברי המועדון זוכים להנחה במחיר כרטיסי הכניסה למשחקי הקבוצה ולסיורים בקאמפ נואו. כמו כן, חברי המועדון רשאים להשתתף בבחירות ל נשיאות, ואף להיבחר לחבר המנהלים או לנשיאות עצמה, תמורת עירבון גבוה. מאז עונת 2003/2004 עלה מספר חברי המועדון באופן ניכר. בתחילת 2015 נמנו כ-140,000 חברי מועדון.

"Penye" (או Peña; פניה) הוא מועדון אוהדים שהוא גם חבורת פעולה. ב- 1944 הוקם ה-"penye" הראשון, "Penya Solera", על ידי מספר שחקני עבר של המועדון ואוהדים, בהם פפ סמיטייר. מטרתה המקורית של הקבוצה הייתה לתמוך במועדון באמצעות גיוס כספים, בתקופה שבה התמודד המועדון עם קשיים כלכליים.

ערך מורחב - הקלאסיקו

המשחקים בין ברצלונה ל ריאל מדריד ידועים בשם הקלאסיקו (או El Clásico ב ספרדית), בשל ה יריבות העזה ששוררת ביניהם. עוד מימיהם הראשונים נראו המועדונים כמייצגים של שני חבלי ארץ ב ספרד, קטלוניה ו קסטיליה, וכן של שתי הערים. לפי סברת רבים, היריבות היא השלכה של המתחים הפוליטיים והתרבותיים בין הקטלאנים והקסטיליינים.

בתקופת ה דיקטטורה הספרדית, בעיקר בזמנם של מיגל פרימו דה ריברה ושל פרנסיסקו פרנקו, דוכאו הסממנים הלאומיים-אזוריים בספרד. כך, למשל, נאסר השימוש בשפות מקומיות. מועדון הכדורגל ברצלונה הפך למייצג השאיפה של הקטלאנים לחופש ולאחד מהשגרירים הגדולים של חבל הארץ. מנגד, ריאל מדריד נחשבה בעיני רבים כהתגלמות המשטר הפשיסטי. המשטר של פרנקו התערב רבות בספורט בספרד והבטיח את הצלחתה של ריאל מדריד, טענה שתומכי המועדון מכחישים.

כיום, ברצלונה וריאל מדריד הם שני המועדונים החזקים והמצליחים בליגה. היריבות מתחדשת על בסיס שנתי כששני המועדונים מתחרים על תואר האליפות.

הדרבי של ברצלונה

ערך מורחב - הדרבי של ברצלונה

המועדון אספניול הוא מועדון הכדורגל השני בעיר ברצלונה. המועדון הוקם על ידי אוהדי כדורגל ספרדיים בלבד, בניגוד לברצלונה שהוקמה על ידי קבוצת אוהדים רב-לאומית. המשחקים בין שני המועדונים מכונים "ה דרבי של ברצלונה". אוהדי אספניול רואים במשחק הדרבי חשיבות רבה עקב הבדלי המטרות והיעדים של המועדונים.

אף על פי שהוא הדרבי המשוחק ביותר בהיסטוריית לה ליגה, הוא גם הדרבי בעל האיזון הנמוך ביותר. ברצלונה דורגה בטבלת הליגה מתחת לאספניול בשלוש עונות בלבד, לאורך היסטוריה משותפת של כ-70 שנה בליגה הראשונה.

בין נותני החסות הכלליים של ברצלונה ניתן למנות גם את נייקי, קוקה-קולה, אאודי ו- Beko.

לקראת עונת 2017/18 הקבוצה נפרדה מקטר איירווייז וחתמה על חוזה חסות ענק עם חברת שירותי האינטרנט Rakuten ה יפנית. במקום קטאר: בארסה חתמה על חוזה חסות ענק, במקום קטאר: בארסה חתמה על חוזה חסות ענק גם בעונה זו צפוי להמשיך הסמליל של UNICEF על גב החולצה.

במהלך 116 שנות ההיסטוריה של המועדון שיחקו במדי קבוצת הכדורגל שלו מעל ל-1000 שחקנים.

רבים משחקני המועדון שיחקו ב נבחרת ספרד ומילאו בה תפקיד חשוב. צ'אבי, אנדרס אינייסטה ו קרלס פויול, להם מעל ל-100 הופעות בנבחרת, היו שותפים לצד פדרו רודריגס, סרחיו בוסקטס ו ויקטור ואלדס לזכייתה הראשונה של ספרד ב מונדיאל, ב- 2010. אינייסטה עצמו הבקיע את השער היחיד בניצחון על נבחרת הולנד בגמר. אנדוני זוביזרטה, ששיחק בברצלונה במהלך רוב הקריירה שלו, נמצא במקום השלישי במספר המשחקים במדי הנבחרת, עם 126 הופעות.

צ'אבי הוא השחקן שהופיע הכי הרבה פעמים במדי הקבוצה, עם 767 הופעות בקבוצה הבוגרת. אחריו נמצאים ליונל מסי פויול ו מיגלי, שלושתם עם מעל ל-500 הופעות במדי הקבוצה. ואלדס, אינייסטה, קרלס רשאק, גיירמו אמור, אנדוני זוביזארטה ו ז'ואן סגרה הופיעו מעל ל-400 פעמים במדי הקבוצה. מסי הוא השחקן המעוטר ביותר בהיסטוריית המועדון, עם 33 תארים. מסי הוא השחקן שהבקיע את מספר השערים הגדול ביותר בהיסטוריית המועדון, הן במסגרות רשמיות והן במשחקי ידידות. נכון למאי 2019, הבקיע מסי 620 שערים במסגרות רשמיות במדי המועדון. בהתחשבות במשחקי ידידות, פאולינו אלקנטרה, שהבקיע 357 שערים ב-357 משחקים, פפ סמיטייר ו ססאר רודריגס שהבקיעו 319 ו-301 שערים בהתאמה, נמצאים אחריו. ללא התחשבות במשחקי ידידות, במקום השני והשלישי נמצאים ססאר ו לאזלו קובאלה בהתאמה.

שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

כמות ההופעות והשערים מתייחסת רק לליגה הספרדית. הנתונים נכונים ל-3 בפברואר 2020.

להסתרת הטבלאות לחצו על "הסתרה"

שיאני ההופעות

שם

לאום

עמדה

קריירה בברצלונה

הופעות

שערים

שיאני השערים

ערך מורחב - ברצלונה ב'

ב- 1979 הקים המועדון את אקדמיית הנוער שלו, "לה מאסיה" (La Masia), בה מתגוררים ומתאמנים השחקנים הצעירים של המועדון. מאז פתיחת לה מאסיה טופחו בה שחקני כדורגל רבים. בין השחקנים המפורסמים שהתאמנו בלה מאסיה, שיחקו בקבוצת המילואים של ברצלונה ועברו לקבוצה הבוגרת, ניתן למנות את ז'וזפ גוארדיאולה, ויקטור ואלדס, קרלס פויול, צ'אבי, אנדרס אינייסטה, ליונל מסי, ו פדרו רודריגס. יתר על כן, ישנם שחקנים שהתאמנו בלה מאסיה אך התקדמו לקבוצה אחרת בבגרותם, כגון פפה ריינה, ססק פברגאס ו ג'רארד פיקה, כאשר השניים האחרונים חזרו בסופו של דבר למועדון.

סטטיסטיקה ושיאים

על פי הנתונים שנמסרו על ידי המועדון, ברצלונה הוא המועדון השלישי, לצד ריאל מדריד ו אתלטיק בילבאו, ששיחק בכל 88 העונות של לה ליגה. בעונותיו בליגה צבר 4115 נקודות ב-2700 משחקים, ובכך הוא במקום השני בטבלת כל הזמנים של הליגה, אחרי ריאל מדריד. הוא גם המועדון היחיד שהופיע במסגרת אירופית כלשהי מדי שנה מאז פתיחת גביע אירופה לאלופות (כיום ליגת האלופות) ב- 1955.

רצף הניצחונות הגדול ביותר של המועדון בכל המסגרות היה בעונת 2005/2006 - 19 ניצחונות, מתוכם 14 בליגה. בעונת 2010/2011 השלים המועדון רצף של 31 משחקי ליגה ללא הפסד. בעונת 2011/2012 הבקיעו שחקני ברצלונה שיא מועדון של 115 שערים, אך לא הצליחו לזכות באליפות. בעונת 2012/2013 נרשמו שלושה שיאי מועדון נוספים כאשר הקבוצה ניצחה ב-32 משחקי ליגה, סיימה את העונה כשלזכותה 100 נקודות וזכתה באליפות בפער של 15 נקודות מסגניתה. שיא הנקודות לסיבוב הראשון של הליגה הספרדית נקבע על ידי ברצלונה בעונת 2008/2009 - 50 נקודות. בעונת 2017/2018 הקבוצה שברה שיא היסטורי של 39 משחקי ליגה ללא הפסד.

במשחק בין ברצלונה ל יובנטוס ברבע גמר גביע אירופה של עונת 1985/1986 נקבע שיא מספר הצופים באצטדיון המועדון, ה קאמפ נואו. 120,000 אוהדים צפו במשחק.

ענפי ספורט נוספים

מחלקת הכדורסל של מועדון הכדורגל ברצלונה נוסדה בשנת 1926. הקבוצה היא השנייה בספרד במספר זכיות ב ליגת העל הספרדית בכדורסל - 18 במספר. כמו כן, הקבוצה היא מבין המובילות באירופה, והיא זכתה באליפות אירופה, בטורניר ה יורוליג פעמיים - בעונות 2002/2003 ו-2009/2010. מאמנה הנוכחי הוא חאבייר פסקואל.

גם קבוצת ההוקי-גלגיליות של המועדון הוקמה ב- 1942 והיא נחשבת לאחת הטובות בעולם בענף. הקבוצה היא המוצלחת ביותר בתחומה באירופה, כשלזכותה רשומים 19 אליפויות אירופה. קבוצת ה הוקי קרח של המועדון: מועדון ברצלונה זכה בשש אליפויות הליגה הספרדית בהוקי קרח.

לקריאה נוספת

"Morbo: The Story of Spanish Football"‏ (2003), פיל בול

"Barça: A People's Passion"‏ (1998), ג'ימי ברנס

"FC Barcelona: Tales from the Nou Camp"‏ (2000), ג'ף קינג, ג'. ניקולסון ISBN 0333760018

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

# data[].attributes.attachment_link.title
ברצלונה (כדורגל)

# data[].attributes.attachment_link.description
מועדון הכדורגל ברצלונה (ב קטלאנית: Futbol Club Barcelona) הוא מועדון כדורגל מהעיר ברצלונה שב ספרד. המועדון נוסד ב- 29 בנובמבר 1899 על ידי קבוצת כדורגלנים שווייצרים, בריטים ו קטלאנים, בראשות ז'ואן גאמפר. המועדון הפך למוסד קטלאני תרבותי בולט, ולפיכך ה מוטו שלו הוא " יותר ממועדון" (Més que un club).

# data[].attributes.headline
מאנצ'סטר יונייטד

# data[].attributes.subject
מאנצ'סטר יונייטד

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד (ב אנגלית: Manchester United Football Club), הידוע בקיצור כ מנצ'סטר יונייטד, הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר מנצ'סטר, המשחק ב פרמייר ליג, ה ליגה הבכירה של ה כדורגל באנגליה. המועדון נחשב לגדול ביותר באנגליה ולאחד הגדולים בעולם, עם מספר האליפויות הרב ביותר למועדון בודד, והיה לראשון בפרמייר ליג שהגיע ל-2,000 שערים מאז הקמת הליגה. המועדון עורך את משחקי הבית שלו ב אצטדיון אולד טראפורד, השוכן ברובע טראפורד שב מנצ'סטר רבתי. תכולת האצטדיון היא 75,635 צופים, והוא הגדול ביותר מבחינה זו מבין אצטדיוני הפרמייר ליג.

המועדון הוקם ב- 1878 ונקרא מועדון הכדורגל ניוטון הית' LYR, שינה את שמו למנצ'סטר יונייטד ב- 1902 ועבר לשחק באולד טראפורד ב- 1910. ב- 1968, תחת הדרכתו של ה מאמן מאט באזבי, הייתה מנצ'סטר יונייטד לקבוצה האנגלית הראשונה שזוכה ב גביע אירופה לאלופות, עשור לאחר האסון האווירי במינכן בו נהרגו שמונה משחקני הקבוצה. המאמן המצליח ביותר בתולדות הקבוצה הוא ה סקוטי סר אלכס פרגוסון, שהוביל את המועדון לזכייה ב-38 תארים מאז החל בתפקידו ב-6 בנובמבר 1986 ועד סיומו ב-8 במאי 2013.

מנצ'סטר יונייטד היא אחת מקבוצות ה כדורגל האהודות ביותר בעולם. בשנת 2010 העריך המגזין פורבס את שווי המועדון ב-1,835 מיליון דולר. ב- 2013 שוויו של המועדון הוערך בכ-3.17 מיליארד דולר, הגבוה ביותר עבור מועדון ספורט כלשהו ברחבי העולם, פרט ל ריאל מדריד. ב- 1991 הונפקה הקבוצה ב בורסה לניירות ערך של לונדון, ובמאי 2005 היא נרכשה על ידי מלקולם גלייזר לפי שווי של 800 מיליון לירות שטרלינג. באוגוסט 2012 הונפקה החברה גם ב בורסת ניו יורק.

הקבוצה זכתה ב-20 אליפויות של הליגה האנגלית הבכירה על גלגוליה השונים (יותר מכל מועדון אחר), 21 פעמים ב מגן הקהילה, 12 פעמים ב גביע ה-FA, ו-5 פעמים ב גביע הליגה, ומבחינת סך תאריה המקומיים היא הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות הכדורגל האנגלי. בנוסף זכתה הקבוצה 3 פעמים ב ליגת האלופות, פעם אחת ב אליפות העולם לקבוצות, פעם אחת ב ליגה האירופית, פעם אחת ב גביע הביניבשתי, פעם אחת ב סופר קאפ האירופי ופעם אחת ב גביע אירופה למחזיקות גביע והיא אחת מתוך 4 קבוצות באירופה שזכו בכל תואר אפשרי למועדון אירופאי, יחד עם יובנטוס, אייאקס ו באיירן מינכן. היא גם הקבוצה האנגלית היחידה שזכתה בטרבל אירופי (אליפות, גביע וליגת האלופות) בעונת 1998/99.

המועדון הוקם בהחלטה של העובדים בתחנת הרכבת לפתוח קבוצה שתשחק נגד קבוצות אחרות מתחנות רכבת שונות. כאשר נוסדה הפוטבול ליג, בשנת 1888, הקבוצה לא רצתה להיכנס אליה עקב החשש שהיא אינה טובה מספיק בשבילה. ורק בשנת 1892, 4 שנים מאוחר יותר, הצטרפה הקבוצה לליגה. את הקבוצה ליוו קשיים כלכליים רבים, ואף הייתה על סף פירוק, עד שבסופו של דבר הקבוצה ניצלה על ידי איש עסקים בשם ג'ון הנרי דייוויס.

במהלך עונת 1909/ 1910, נבנה אצטדיון ה אולד טראפורד. האדמה, שעליה הוקם האצטדיון נקנתה על ידי ג'ון דייוויס והושכרה עבור המועדון, שישמש כמגרשה הביתי. המשחק הראשון ששוחק שם ב פברואר 1910, היה נגד ליברפול, חודש לאחר פתיחתו הרשמית, במשחק עצמו ניצחה ליברפול 4:3. בנוסף, היא זכתה באליפות השנייה שלה עונה לאחר מכן, בעונת 1910/ 1911, כאשר התואר הנחשק הושג רק במחזור האחרון לאחר ניצחון על סנדרלנד 1:5, במשחק בו כבש הרולד הולס צמד. היונייטד גם זכתה במגן הצדקה אחרי ניצחון על סווינדון 8:4, במשחק בו הולמס כובש 6 שערים. עונה אחר-כך, הקבוצה הדרדרה למקום ה-13, והמנג'ר הרנסט מנגל פוטר, ועבר ליריבה העירונית, הסיטי. במקומו מונה למאמן ג'ון בנטלי, שהוביל את היונייטד למקום הרביעי בעונת 1912/ 1913.

בעונת 1913/ 1914, הקפטן צ'ארלי רוברטס ואלכס בל נמכרו ל אולדהם והיונייטד סיימה את העונה במקום ה14. עונה לאחר מכן, מונה ג'ון רובסון כמנג'ר הקבוצה, אבל הקבוצה עדיין לא הצליחה לשחזר את היכולות מהעונות הקודמות. כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1914, הושבתה הליגה האנגלית והקבוצה שיחקה בליגה המקומית, לנקשייר. באותו זמן, שני שחקנים בכירים במועדון הורשעו במכירת משחקים. אנוק ווסט הורחק לצמיתות מכדורגל ואילו סנדי תורנבול הורחק לשנתיים. סנדי תורנבול התגייס לצבא האנגלי ונהרג ב צרפת בשנת 1917. בעונת 1919- 1920, כאשר הליגה חזרה לפעילות, היוניטד סיימה במקום ה-12 והנחמה היחידה מעונה זו הייתה ש ג'ו ספנס סיים כמלך השערים של אנגליה.

את תחילת העשור החדש, בעונת 1930/ 1931, היונייטד פתחה את הליגה עם 12 משחקים רצופים בהם הפסידו, ביניהם היו שתי תבוסות מביכות ומשפילות מאוד, כאשר בבית הפסידה 0:6 ל האדרספילד טאון ו־8:3 ל ניוקאסל יונייטד. בסיום אותה עונה, הקבוצה הפסידה 27 מתוך 42 משחקי ליגה וספגה 115 שערים, מה שגרם לפיטוריו של באמלט ולמינויו של וולטר קיקמר למנג'ר הקבוצה, שירדה לליגה השנייה. לאוהדים נמאס ובתחילת אותה עונה במשחק הפתיחה הגיעו רק 3,507 צופים. חוסר אמונתם של האוהדים גרמו לכך שקופת המועדון התרוקנה, והקבוצה הייתה על סף פירוק. העזרה הגיע מצידו של ג'יימס גיבסון, תעשיין שיצר בגדי צבא, אך כל זאת לא עזר, והקבוצה כמעט ירדה לליגה השלישית, וניצלה מירידה במחזור האחרון לאחר ניצחון 0:3 על מילוול, שירדה במקומה. בעונת 1934/ 1935, הקבוצה סיימה במקום החמישי, אך לאחר שנה, בעונת 1935/ 1936, סיימה במקום הראשון, לקחה את אליפות הליגה השנייה ועלתה לליגה הראשונה. העונות הבאותהמשיכו להיות מאכזבות, גם על רקע העובדה שהיריבה העירונית מנצ'סטר סיטי הצליחה בזכות שחקן בשם מאט באזבי.

בחמש השנים הראשונות שלאחר המלחמה, היונייטד סיימה ארבע פעמים במקום השני ופעם אחת במקום הרביעי, תוך כדי הצגת כדורגל התקפי ונאה לעין, אף שלא זכו באליפות. באותן שנים, מאט באזבי העלה שחקנים רבים מהנוער, והעיתונות כינתה אותם כ"באזבי בייביז" ( תינוקות באזבי).

הקבוצה החלה לא טוב את שנות ה-80: בעונת 1980/ 1981 הקבוצה סיימה את העונה במקום השמיני ובסוף אותה עונה סקסטון פוטר. במקומו מונה רון אטקינסון כמנג'ר. הדבר הראשון שעשה אטקינסון היה להחתים את בריאן רובסון מ וסט ברומיץ' אלביון. תחת הדרכתו, הקבוצה סיימה במקום השלישי ולאחר מכן במקום הרביעי. ב- 1983 היונייטד זכו בגביע האנגלי, כאשר ניצחו בגומלין 4:0. ב- 1985 שוב זכתה הקבוצה בגביע האנגלי לאחר ניצחון על אברטון 1:0 משער של נורמן וייטסייד.

ב- 2003 רכש פרגוסון את הקשר ההתקפי כריסטיאנו רונאלדו, שמהר מאוד הפך לכוכב הקבוצה ולאחד מכובשי השערים הפוריים ביותר בה.

במאי 2005 נרכשה הקבוצה על ידי המיליונר מלקולם גלייזר. במהלך תקופת שליטתו של גלייזר, צברה הקבוצה חובות רבים למספר בנקים. עובדה זו גרמה למשבר אמון חריף בין גלייזר לחלק מאוהדי הקבוצה, אשר האשימו אותו בניהול כלכלי רשלני אשר עלול למוטט את הקבוצה.

בעונת 2001/ 2002 הודיע פרגוסון כי הוא פורש מאימון הקבוצה אך התחרט ונשאר, ועונה לאחר מכן זכה איתה פעם נוספת באליפות, לאחר פתיחה צולעת.

בעונת 2007/ 2008, זכתה מנצ'סטר באליפות אנגליה בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון במחזור האחרון על ויגאן אתלטיק 2:0. היה זה לאחר ש צ'לסי תחת הדרכת אברם גרנט הייתה צמודה אליה ערב מחזור הסיום עם 84 נקודות לשתי הקבוצות, אך ניצחון שהשיגה מנצ'סטר חתם את האליפות לטובתה. ב גמר ליגת האלופות 2008 נפגשו מנצ'סטר וצ'לסי בשנית במשחק שנערך ב- 21 במאי ב מוסקבה. במשחק, ניצחה לבסוף גם בפעם זו מנצ'סטר יונייטד בהכרעה בבעיטות עונשין, בתוצאה 5:6. בדצמבר 2008 זכתה מנצ'סטר יונייטד ב אליפות העולם לקבוצות.

בעונת 2008/ 2009, זכתה הקבוצה פעם נוספת באליפות ובכך השלימה בפעם השנייה בתולדותיה זכייה בשלוש אליפויות רצופות. בעקבות הזכייה היא השתוותה ל ליברפול בראש דירוג הזכיות באליפויות אנגליה, עם 18 זכיות. באותה עונה, הפסידה מנצ'סטר יונייטד 0:2 ל ברצלונה ב גמר ליגת האלופות שנערך ב סטאדיו אולימפיקו שב רומא.

עונת 2009/ 2010 הייתה עונה רעה עבור מנצ'סטר, למעט גביע הליגה היא לא זכתה באף תואר, והפסידה את האליפות לצ'לסי.

בניגוד לעונה שעברה, את עונת 2010/ 2011 פתחה מנצ'סטר טוב, בניצחון 3:1 על צ'לסי ב גביע מגן הקהילה בוומבלי, ולמרות יכולת טובה של צ'לסי בפתיחת העונה זכתה מנצ'סטר באליפות ה-19 שלהם ושברה את שיא האליפויות של ליברפול העומד על 18 זכיות בלבד. בנוסף, השדים האדומים גם הגיעו לרבע גמר גביע הליגה, שם הודחו בהפסד חוץ 0:4 מול ווסטהאם יונייטד של אברהם גרנט, ולחצי גמר הגביע האנגלי, שבמשחק זה הודחו ב אצטדיון ומבלי מול מנצ'סטר סיטי משער של יאיא טורה. בעונה זו הגיעה מנצ'סטר יונייטד לגמר ליגת האלופות בוומבלי, בו הפסידה לברצלונה 1:3.

ב- 14 בינואר 2012 חזר פול סקולס רשמית מהפרישה ונכנס כמחליף במשחק גביע נגד בולטון.

בעונת 2012/ 2013 זכתה מנצ'סטר באליפות ה-20 שלה, 5 מחזורים לסיום העונה. בסיום העונה הודיע פרגוסון על פרישתו מאימון הקבוצה, לאחר 27 שנים מוצלחות במועדון. פרגוסון נפרד ממנצ'סטר יונייטד בגיל 71, לאחר ניצחון של 2:1 על הקבוצה סוונסי סיטי בחגיגת האליפות האחרונה שלו עם המועדון.

פרישתו של סר אלכס פרגוסון הייתה מכה קשה למנצ'סטר יונייטד, ובשנים שלאחריה לא הצליח המועדון להתאושש והקבוצה הציגה יכולת רעה הן בליגה והן בליגת האלופות.

לאחר פרישתו של פרגוסון, המועדון החתים את מאמנה של אברטון, דייוויד מויס לחוזה של 6 שנים. ב- 22 באפריל 2014, פוטר מויס מאימון מנצ'סטר יונייטד לאחר עונה לא מוצלחת שכללה כישלונות רבים, ובין היתר גם שבירת שיאים שליליים עם המועדון.[דרושה הבהרה] במקומו מונה עוזרו ראיין גיגס למאמן באופן זמני. ב- 19 במאי 2014, הודיעה הנהלת המועדון על מינויו של המאמן ה הולנדי לואי ואן חאל כמאמן החדש של המועדון. ואן חאל חתם לשלוש עונות והחל את תפקידו בתחילת עונת 2014/2015, עם תום משחקי מונדיאל 2014. לצדו המשיך ראיין גיגס כעוזר המאמן. ב- 28 במאי 2014, מלקלום גלייזר, ראש משפחת גלייזר ובעלי הקבוצה נפטר.

ב- 24 באפריל 2016, לאחר ניצחון על אברטון העפילה יונייטד לגמר הגביע האנגלי. את עונת 2015/16 סיימה יונייטד במקום החמישי בטבלת הפרמייר ליג המוליך לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב- 21 במאי 2016, בתום הארכה, גברה יונייטד 1:2 על קריסטל פאלאס בגמר הגביע האנגלי וזכתה בתואר בפעם ה-12 שלה. ב- 23 במאי 2016, לאחר תוצאות מאכזבות הן בליגה האנגלית והן באירופה פוטר לואי ואן חאל מתפקידו כמאמן מנצ'סטר יונייטד.

בתחילת עונת 2018- 2019, לאחר פתיחה רעה ששיאה בהפסד ליגה ל ליברפול והתרחקות נוספת של הקבוצה מצמרת הליגה, פוטר מוריניו ב- 18 בדצמבר. למחרת מונה אולה גונאר סולשיאר כמאמן הקבוצה עד לסיום העונה.

לידס - היריבות בין לידס ליונייטד החלה בשנת 1455, כאשר עדיין לא שיחקו כדורגל. אותה עת בהיסטוריה של אנגליה אופיינה באלימות קשה ובמלחמות על שטח ושלטון בתוך האי הבריטי. אחת המלחמות הקשות באותה תקופה הייתה מלחמת השושנים, שהייתה מלחמה בין אזור יורקשייר ללנקשייר. במלחמה הזו הערים לידס ומנצ'סטר נלחמו. המלחמה הסתיימה אחרי לא פחות מ-32 שנה. בשנות ה-60 וה-70 של המאה הקודמת האלימות בין שני מחנות האוהדים, לידס ויונייטד, התחילו לגבור.

מנצ'סטר סיטי - דרבי עירוני. המפגש הראשון בין שתי הקבוצות נערך ב-12 בנובמבר 1901, כאשר ווסט גורטון (הסיטי - לעתיד) אירחה את ניוטון הית' (יונייטד - לעתיד). המשחק הסתיים בתוצאה 0:3 לזכות ההית'ים.

ערך מורחב - הדרבי של מנצ'סטר

ליברפול - שתי הקבוצות הללו הן המעוטרות ביותר באנגליה. כל עשור ועשור באנגליה משנות החמישים ומעלה, נחשב לעשור "של" יונייטד או "של" ליברפול. מנצ'סטר יונייטד של תינוקות באזבי הייתה השולטת בשנות החמישים והשישים, כאשר בשנות השבעים והשמונים השליטה עברה לליברפול, ויונייטד התחילה להדרדר. ואז, בנובמבר 1986, כאשר אלכס פרגוסון הגיע, הוא הביא שחקנים שגרמו לליברפול לאבד את השליטה בכדורגל האנגלי בתחילת שנות ה-90, ולאחר שפרשו הביא פרגוסון מהנוער שחקנים "אלמונים" שהמשיכו את השושלת וזכו בטרבל האנגלי. פרגוסון תמיד טען שהמטרה שלו כאשר הצטרף ליונייטד הייתה להדיח את ליברפול מהשליטה באנגליה. בעונת 2012/2013 זכה פרגוסון באליפות ה-13 שלו עם יונייטד וה-20 של יונייטד, ובכך שבר את שיא הזכיות של ליברפול.

בספטמבר 2012, לאחר זיכויים של אוהדי ליברפול מאחריות על אסון הילסבורו בו נהרגו 96 אוהדים, קרא סר אלכס פרגסון לסיום היריבות והעוינות בין מנצ'סטר יונייטד לבין ליברפול: "אנחנו שני מועדונים גדולים, יונייטד וליברפול. אנו צריכים להבין את הבעיות שלנו, רק ככה תשתנה ההתנהגות אחד כלפי השני".

ערך מורחב - היריבות בין ליברפול לבין מנצ'סטר יונייטד

אלה הן החברות נותנות החסות של מנצ'סטר יונייטד לאורך השנים:

1982-2000 - שארפ: עסקה זאת שווה כ-500,000 פאונד. שארפ הפכה לחסות הראשונה של הקבוצה והיא גם החסות הארוכה ביותר של הקבוצה.

2000-2006 - וודאפון: עסקה זאת הייתה שווה כ-36,000,000 פאונד במשך 4 שנים. הקבוצה האריכה את מתן החסות בשתי עונות נוספות.

2006-2010 - AIG: בתחילת עונת 2006/07 חברת הביטוח AIG החליטה לתת חסות לקבוצה במשך ארבע שנים. עסקה זאת הייתה שווה כ-56,500,000 פאונד.

2014-2010 - AON: לאחר שנותנת החסות הקודמת, חברת AIG, החליטה שלא תמשיך לשתף פעולה עם המועדון לאור המשבר הכלכלי העולמי, מנצ'סטר יונייטד עברה לקבל חסות מ-AON, חברת ביטוח אחרת, למשך 4 שנים. עסקה זו שווה כ-80,000,000 פאונד.

2014 - שברולט: החברה החליפה את AON. יונייטד תרוויח מההסכם כ-80 מיליון דולר בשנה, החל מפתיחת עונת 2014/15. מדובר בהסכם החסות הגבוה בתולדות הכדורגל העולמי והספורט בפרט.

בטבלה הימנית מופיעים 21 השחקנים הראשונים מבחינת מספר ההופעות בטבלה השמאלית מופיעים 21 השחקנים הראשונים מבחינת מספר השערים

כתב מודגש מסמן שחקנים שעדיין פעילים בקבוצה.

כתב נטוי מסמן שאותו שחקן נמצא בשתי הטבלאות.

אתר האינטרנט הרשמי של מנצ'סטר יונייטד (באנגלית)

מיכאל יוכין‏, "הזרקת רעל: כיצד הפכה מנצ'סטר יונייטד מקבוצת כדורגל לקרקס", באתר וואלה! NEWS‏, 1 באוקטובר 2018

יואב כהן, מבקיעים, אבל מחוץ למגרש, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2018

אוריאל דסקל, השלדים האדומים, באתר כלכליסט, 18 באוקטובר 2018

מיכאל יוכין‏, ניו טראפורד: האם מנצ'סטר יונייטד בדרך לחזור לגדולה?, באתר וואלה! NEWS‏, 10 ביולי 2020

מנצ'סטר יונייטד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

# data[].attributes.attachment_link.title
מנצ'סטר יונייטד

# data[].attributes.attachment_link.description
מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד (ב אנגלית: Manchester United Football Club), הידוע בקיצור כ מנצ'סטר יונייטד, הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר מנצ'סטר, המשחק ב פרמייר ליג, ה ליגה הבכירה של ה כדורגל באנגליה. המועדון נחשב לגדול ביותר באנגליה ולאחד הגדולים בעולם, עם מספר האליפויות הרב ביותר למועדון בודד, והיה לראשון בפרמייר ליג שהגיע ל-2,000 שערים מאז הקמת הליגה.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מידע אישי

לידה

5 במאי 1980 (בן 40)
דימונה, ישראל

שם מלא

יוסף שי בניון

גובה

1.75 מטר

עמדה

קשר התקפי

מועדוני נוער

מועדונים מקצועיים כשחקן*

נבחרת לאומית כשחקן

1998-2017

ישראל

102 (24)

* הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד

יוסף שי (יוסי) בניון (נולד ב- 5 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

בניון החל את דרכו ב הפועל באר שבע, ולאחר מכן זכה בשתי אליפויות עם מכבי חיפה ובגיל 21 נבחר ל כדורגלן העונה בישראל. את דרכו באירופה החל ב ראסינג סנטאנדר ה ספרדית, ולאחר מכן עבר ל אנגליה ושיחק ב ליברפול, צ'לסי, ארסנל, וסטהאם ו ק.פ.ר. בגיל 34 חזר לליגה הישראלית וזכה ב גביע המדינה עם מכבי חיפה, שיחק גם ב מכבי תל אביב וב מכבי פתח תקווה, ובגיל 39 פרש ממשחק פעיל במדי בית"ר ירושלים.

בניון היה קפטן נבחרת ישראל במשך שנים רבות, והוא שיאן ההופעות של הנבחרת עם 102 הופעות, וסגן מלך השערים שלה (בצוותא עם שייע פייגנבוים ו ערן זהבי) עם 24 שערים. בניון נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים בישראל, וב-2019 אף נבחר על ידי עיתון "הארץ" כגדול כדורגלני ישראל בכל הזמנים. ב תקשורת הישראלית זכה בניון בין היתר לכינויים " הילד" ו" היהלום", והוא מזוהה עם המספר 15.

בניון גדל והתחנך בעיר דימונה. בצעירותו שיחק בקבוצת הילדים והנוער של הפועל באר שבע. בגיל 15 הצטרף לאקדמיית הכדורגל של מועדון אייאקס אמסטרדם שב הולנד ושם שיחק עד גיל 16. הוא שב לישראל בעקבות הבדידות והגעגועים שחש למשפחתו.

בסיום אותה עונה עבר בניון ל מכבי חיפה, כאשר הייתה הבנה בין נשיא מכבי חיפה יעקב שחר לנשיא הפועל באר שבע אלי ז'ינו שבניון יושבח בחיפה ושתי הקבוצות יתחלקו ברווחים על מכירת כרטיסו ל אירופה.

בעונת 1998/1999, תחת הדרכתם של דושאן אוהרין ו דניאל בריילובסקי, סייע בניון למכבי חיפה להעפיל לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, כאשר כבש את שער השוויון נגד פריס סן ז'רמן וכן כבש נגד ריד ה אוסטרית. בעונת 1999/2000 הציג עונה מוצלחת (19 שערים ו-16 בישולים) במדי הקבוצה, אך היא כללה גם עימות עם המאמן אלי כהן, שבו בניון לכאורה סירב להתחלף במהלך משחק. אירוע זה, בנוסף לשורת הפסדים, גרם ל התפטרותו של כהן ולאכזבה במכבי חיפה.

בעונת 2000/2001, תחת הדרכתו של אברהם גרנט, הוביל בניון את מכבי חיפה לאליפות ראשונה אחרי 7 שנים ונבחר לשחקן העונה, כאשר הוא מסיים את העונה הן כמלך השערים של הקבוצה והן כ מבשל המצטיין שלה (13 שערים ו-13 בישולים).

המעבר לאירופה

ביולי 2005 חתם בניון בקבוצת וסטהאם יונייטד האנגלית, אחרי מרוץ צמוד שניהלו עליו וסטהאם ו בולטון וונדררס.

הופעת הבכורה שלו במדי וסטהאם ב ליגה האנגלית הייתה הצלחה. בניון בישל שני שערים בניצחון 3-1 על בלקברן רוברס במחזור הראשון. את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש ב אפטון פארק בניצחון הביתי 4-0 מול אסטון וילה. ב- 13 במאי 2006 שיחק בגמר גביע ה-FA, נגד ליברפול, שהתקיים ב אצטדיון המילניום שב קארדיף, ובכך הפך לשחקן הישראלי הראשון במעמד.

ב- 11 ביולי 2007 עבר בניון מווסטהאם ל ליברפול, ששילמה עבורו 5 מיליון ליש"ט. הוא השתכר בליברפול כ-45 אלף פאונד לשבוע (כמיליון וחצי שקל בחודש). בעקבות המעבר, בניון הפך לשחקן הישראלי השלישי בליברפול בעשורים האחרונים, אחרי אבי כהן ו רוני רוזנטל. בעונתו הראשונה בליברפול לבש בניון את חולצה מספר 11.

ב- 25 בספטמבר 2007 הבקיע בניון את שער הבכורה שלו במדי ליברפול, במשחק מול רדינג במסגרת גביע הליגה. ב- 29 בספטמבר כבש את שערו הראשון בליגה במדי הקבוצה, במשחק מול ויגאן את'לטיק.

ב- 6 בנובמבר 2007 הבקיע בניון את שעריו הראשונים ב ליגת האלופות כאשר כבש שלושער, שהראשון שבהם הוא השער ה-500 של ליברפול באירופה, והוסיף 2 בישולים בניצחון 8-0 על בשיקטאש הטורקית. זה היה גם הניצחון הגבוה ביותר של קבוצה כלשהי במסגרת ליגת האלופות. בסוף המשחק נבחר בניון לשחקן המצטיין של המשחק, וב אופ"א קבעו כי הוא השחקן המצטיין של המחזור במפעל. ב- 22 באפריל 2008 רשם בניון הופעה בחצי גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, שמאמנה אז היה אברהם גרנט. ב- 30 באפריל 2008 פתח בגומלין חצי הגמר, ואף בישל שער ל פרננדו טורס. עם עזיבתו של פיטר קראוץ' בקיץ שקדם לעונת 2008/ 2009, שב בניון ללבוש את חולצה מספר 15, עמה שיחק בקבוצות קודמות.

שנת 2009 הייתה שנת הפריצה של בניון בליברפול ובעקבותיה נבחר לספורטאי השנה של מעריב. ב- 25 בפברואר כבש את שער הניצחון במשחק שמינית גמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד ב סנטיאגו ברנבאו. הייתה זו הפעם השנייה בלבד בה קבוצה אנגלית מנצחת את ריאל באצטדיונה. בהמשך העונה כבש בניון שערים חשובים נוספים ונבחר למצטיין בכמה משחקים. את עונת 2008/ 2009 סיים בניון עם 8 שערים בליגה (ו-9 שערים בכל המסגרות) ו-6 בישולים. בעקבות ביצועיו במהלך שנת 2009, הוארך חוזהו של בניון בליברפול לשנתיים נוספות (עד 2013). ב- 12 בספטמבר 2009 כבש בניון שלושער במשחק ליגה נגד ברנלי. כיוון שכבש שלושער במשחק גביע כנגד האוואנט אנד ווטרלוויל, בעונתו הראשונה בליברפול, הפך לשחקן היחידי אי פעם שכבש שלושער גם בליגה, גם בגביע האנגלי וגם בליגת האלופות.

עונת 2009/ 2010 הייתה עונה לא טובה עבור ליברפול. היחסים בין בניון למנג'ר רפא בניטז התקררו, ובניון שיחק פחות בהרכב הפותח.

בעקבות המשבר הכלכלי אליו נקלעה ליברפול, נמכר בניון למועדון הצמרת האנגלי צ'לסי תמורת 6 מיליון ליש"ט, וב- 1 ביולי 2010 הוא חתם על חוזה לארבע שנים במועדון. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך במשחק מגן הקהילה בו הפסידה הקבוצה ל מנצ'סטר יונייטד. במחזור השני בעונת 2010/ 2011 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה וקבע את תוצאת הסיום - 6-0 לצ'לסי. ב- 22 בספטמבר סבל בניון מקריעה ב גיד אכילס וב- 18 באוקטובר עבר ניתוח ב שוודיה, בעקבותיו נעדר לפרק זמן של כמעט חמישה חודשים, באפריל 2011 חזר ליטול חלק במשחקים רשמיים של הקבוצה. ביולי 2011 השתתף בניון במשחק ידידות של הקבוצה ב מלזיה, והקהל המוסלמי הפנה לעברו קריאות גזעניות. בעקבות תלונה רשמית של צ'לסי, התנצלה ההתאחדות המלזית בפני בניון והקבוצה. לאחר עונה שבה מיעט לשחק, ובעיקר בשל החתמתו של חואן מאטה בצ'לסי, החליטו בניון והנהלת המועדון לשחררו כדי שיוכל לעבור לקבוצה אחרת.

ב- 1 בספטמבר הושאל בניון ל ארסנל למשך עונה אחת, לאחר שיחה עם מאמנה, ארסן ונגר. בניון שיחק במדי ארסנל בפעם הראשונה ב- 10 בספטמבר, אז השלים 28 דקות, וסייע לארסנל לנצח 1-0 את סוונסי. את שערו הראשון בניון כבש מול שרוסברי בגביע הליגה, וסייע לארסנל לנצח 3-1 בסיום. ב- 6 בדצמבר כבש בניון שער מצמק בהפסדה של ארסנל ב ליגת האלופות, 1-3 ל אולימפיאקוס ב פיראוס - היה זה שערו הראשון של השחקן במפעל זה במדי התותחנים. ב- 22 בדצמבר 2011 עלה בניון כמחליף בדקה ה-81 של משחק החוץ מול אסטון וילה, וכעבור 5 דקות הבקיע את שער הליגה הראשון שלו במדי ארסנל, שהיה גם שער הניצחון של ארסנל במשחק. במחזור שאחריו פתח בניון בהרכב ובישל בתיקו 1-1 מול וולבס. בחודשים ינואר ופברואר מיעט בניון לשחק במדי ארסנל וישב רבות על הספסל, כשלעיתים קרובות אף לא שולב כמחליף. בסוף פברואר 2012 חזר להרכב של ארסנל, ועזר לה לסיים במקום השלישי תוך כדי הבקעת שלושה שערים.

סוף התקופה באנגליה

ב- 1 בספטמבר 2012 הושאל בניון ל ווסטהאם יונייטד, בה החל את הקריירה שלו ב פרמייר ליג. ב- 1 בינואר 2013 סיים את תקופת ההשאלה שלו בווסטהאם לאחר ששותף ב-6 משחקי ליגה בלבד, וחזר לצ'לסי. באותה עונה שותף בחמישה משחקים במסגרת הליגה האירופית, ובתום העונה זכה בתואר זה עם צ'לסי, על אף שלא שותף ב משחק הגמר מול בנפיקה ליסבון. עם סיום חוזהו שוחרר מהמועדון.

ב- 10 בדצמבר 2013 חתם בניון ב קווינס פארק ריינג'רס מה צ'מפיונשיפ עד תום עונת 2013/ 2014 וקיבל את המספר 35. ב- 21 בדצמבר 2013, ערך בניון את הופעת הבכורה שלו בק.פ.ר כשעלה כמחליף בדקה ה-68 בהפסד קבוצתו 0-1 ל לסטר סיטי. ב- 22 במרץ 2014, אחרי שנתיים של בצורת, כבש בניון שער בניצחון של ק.פ.ר 3-1 על מידלסברו. בסך הכל הבקיע עד סוף העונה שלושה שערים ב-16 הופעות, וסייע להעפלתה של הקבוצה לפרמייר ליג.

החזרה לישראל

ב- 6 ביוני 2014 סיכם בניון את תנאיו לשנתיים ב מכבי חיפה, תמורת 500 אלף דולר לעונה, ובתום חוזהו יתמנה לתפקיד ה מנהל הספורטיבי במועדון. בעקבות פרישתו של יניב קטן מונה בניון ל קפטן הקבוצה. ב- 6 בספטמבר 2014 נפצע בניון במהלך משחק קדם עונה במסגרת גביע הטוטו מול בני סכנין וסבל מקרע חלקי ברצועה הפנימית שהשבית אותו במשך שלושה שבועות. את הופעת הבכורה המחודשת שלו בליגת העל ערך בניון ב- 28 בספטמבר 2014, בניצחון קבוצתו 3-1 על הפועל פתח תקווה במסגרת המחזור השלישי של עונת 2014/2015. ב- 14 בדצמבר 2014, יותר מ-12 שנים לאחר שערו האחרון בליגה הישראלית, כבש בניון את שער הבכורה שלו לעונה זו, בניצחון 4-0 ב דרבי מול הפועל חיפה. בסך הכל כבש בעונה זו 5 שערים ובישל 4 ב-26 הופעות בליגת העל. בעונתו השנייה בחיפה התגלעו חיכוכים בין בניון לקהל, אך בליגה הוא כבש 6 שערים ובישל 4 נוספים. ב- 24 במאי 2016 זכה עם מכבי חיפה ב גביע המדינה לאחר 18 שנה שבה המועדון לא זכה בתואר. היה זה גם גביע המדינה הראשון והיחיד שבניון זכה בו בישראל. לאחר משחק הגמר, בו ניצחה חיפה עם בניון בהרכב 1-0 את מכבי תל אביב, הודיע כי יעזוב את מכבי חיפה לטובת קבוצה אחרת, עם רמיזה שמדובר במכבי תל אביב, איתה יש לחיפה יריבות ספורטיבית ממושכת, והדבר החריף עוד יותר את הקרע בין בניון לאוהדים.

ב- 13 ביוני 2016 חתם בניון ב מכבי תל אביב לעונה אחת. ב- 7 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי תל אביב וכבש את שער הניצחון (1-0) על גוריצה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונת 2016/2017 כבש בניון גם שער אחד בליגה, שער אחד בגביע ושער אחד בגביע הטוטו, העפיל עם הקבוצה ל גמר הגביע וסיים עמה במקום השני בטבלת ליגת העל.

ביוני 2017 חתם בניון לעונה אחת ב בית"ר ירושלים. ב- 29 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כאשר עלה כמחליף מול ואשאש ה הונגרית בסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית. בניון כבש במשחק זה את שערו הראשון במדי בית"ר ירושלים, ובישל שער נוסף מה שהוביל למהפך מ-1-3 ל-4-3 בכ-4 דקות בלבד. ב- 15 בנובמבר 2017 קיימה בית"ר משחק אימון נגד מ.ס. דימונה בפגרת הליגה, וכמחווה לעיר ולמועדון בו שיחק כילד, עלה לשחק במדי דימונה במחצית השנייה של המשחק, ואף ענד את סרט הקפטן במדי שתי הקבוצות.

ב- 26 בינואר 2018 הודיע בניון על עזיבת בית"ר ירושלים, לאחר שכמעט ולא שותף במשחקי הקבוצה בחודש שקדם לכך והתאכזב מכמות הדקות שקיבל, וב- 30 בינואר חתם לעונה וחצי בקבוצת מכבי פתח תקווה. ב- 5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 3-0 על הפועל אשקלון, בו כבש את שער הבכורה שלו ובישל שער נוסף. עד תום עונת 2017/2018 כבש בניון ארבעה שערי ליגה בעשר הופעות במדי מכבי פתח תקווה. בתחילת עונת 2018/2019 כבש בניון שלושה שערים ב-12 הופעות ליגה, אך ב- 12 בדצמבר 2018 שוחרר ממכבי פתח תקווה לאור יחסיו המעורערים עם המאמן אלישע לוי.

ב- 1 בינואר 2019 חתם בניון לחצי עונה ב בית"ר ירושלים. ב- 11 באפריל 2019 הודיע שבסיום העונה יפרוש ממשחק פעיל, והקבוצה הודיעה שיקבל את תפקיד המנהל המקצועי במועדון. ב- 4 במאי 2019 ערך בניון את משחקו האחרון בליגת העל, מול מ.ס. אשדוד, לפני המשחק נערך לו טקס פרידה. ב- 21 במאי 2019 ערך את הופעתו האחרונה במדי בית"ר ירושלים, ב משחק ידידות מול אתלטיקו מדריד. ב- 28 באוגוסט 2020 התפטר בניון מתפקידו כמנהל המקצועי של בית"ר ירושלים, אחרי פיטוריו של המאמן רוני לוי, בניגוד לדעתו.

נבחרת ישראל

בניון ערך את הופעת הבכורה ב נבחרת ישראל ב- 18 בנובמבר 1998, ב משחק ידידות מול נבחרת פורטוגל. את שער הבכורה בנבחרת כבש ב- 5 בספטמבר 1999 מול נבחרת קפריסין, במסגרת מוקדמות יורו 2000.

בניון כבש פעמיים שלושער במדי הנבחרת: ב- 8 בספטמבר 1999 מול נבחרת סן מרינו, וב- 2 בספטמבר 2010 מול נבחרת מלטה.

ב מוקדמות מונדיאל 2006 הפך בניון לשחקן בולט בנבחרת, והרבה לכבוש שערים. בין השאר ראויים לציון הצמד אשר כבש בניון נגד נבחרת שווייץ, בתיקו 2-2 בינה לבין ישראל. למרות זאת, הנבחרת לא הצליחה להעפיל למונדיאל. ב- 7 באוגוסט 2006 מונה בניון על ידי מאמן הנבחרת, דרור קשטן, ל קפטן הנבחרת.

ב- 11 בפברואר 2009 הבקיע בניון את שער הניצחון במשחק הידידות מול נבחרת הונגריה, שערו ה-19 בנבחרת, והעפיל למקום השישי בטבלת כובשי השערים של הנבחרת בכל הזמנים. ב- 5 בספטמבר, במהלך המשחק המכריע נגד נבחרת לטביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, הוחלף בניון בדקה ה-67 על ידי המאמן דרור קשטן. בניון מחה על החילוף וסינן קללה, בתגובה קילל אותו עוזר המאמן משה סיני, והשניים התעמתו עד ששחקני הספסל הפרידו ביניהם. התקרית גרמה לרוב האוהדים לעזוב את המגרש 20 דקות לפני סיום המשחק ולקרוא לקשטן להתפטר. מאוחר יותר, יישבו בניון, קשטן וסיני את ההדורים ביניהם ובניון פתח במשחק נגד נבחרת לוקסמבורג.

ב- 2 בספטמבר 2010 הבקיע יוסי בניון שלושער בניצחון הנבחרת 3-1 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל 2012 ועלה למקום השלישי בטבלת כובשי השערים של נבחרת ישראל בכל הזמנים בצוותא עם רונן חרזי, כשבמאזנו 23 שערים.

ב- 29 במאי 2014 שבר את שיא ההופעות של אריק בנדו, כשערך את הופעתו ה-95 במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת מקסיקו. ב- 6 ביוני 2017 ערך את הופעתו ה-98 במשחק ידידות מול נבחרת מולדובה, ושבר את השיא לשחקן המבוגר ביותר ששיחק במדי הנבחרת. ב- 5 בספטמבר 2017 ערך את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת כאשר נכנס בתור מחליף מול נבחרת איטליה, והיה לשחקן הראשון שצבר 100 הופעות במדי הנבחרת.

ב- 9 באוקטובר 2017 ערך את הופעתו ה-102 במדי הנבחרת כאשר נכנס בתור מחליף מול נבחרת ספרד, והפך לשחקן המבוגר ביותר ששיחק במדי נבחרת ישראל - בן 37 שנים ו-166 ימים.

מאז ילדותו בניון נחשב לעילוי ושחקן וירטואוזי. הוא משחק ב חלק ההתקפי של המגרש בעמדות שונות כגון קשר התקפי מרכזי, קשר התקפי ימני/שמאלי, חלוץ מקשר או "שחקן חופשי" בחלק ההתקפי. בניון ידוע ביצירתיות שלו ומצטיין הן בהבקעת שערים והן בבישול שערים. בנוסף, בניון לא בעל יכולות פיזיות עילאיות אך הוא מחפה על זאת בעזרת יכולות כדרור (דריבל) ואחד-על-אחד מצוינות, מיקום טוב, מסירות מדויקות וניהול משחק.

ב- 12 ביולי 2011, במהלך משחק ידידות של צ'לסי, הקפיץ בניון את הכדור על העקב שלוש פעמים ואז עוד פעם אחת מעל השוער. שער זה נחשב בעיני רבים[ לשער היפה בקריירה שלו.

בניון נולד ליהודה "דודו" בניון, בלם עבר במדי הפועל דימונה, וזרי לבית בן חיים, שניהם עולים מ מרוקו.

בגיל 22 התחתן בניון עם מירית, שהייתה חברתו מזה שבע שנים, אותה הכיר בתיכון בו למדו יחדיו בעיר דימונה. לזוג שלושה בנים ושתי בנות והם מתגוררים בשנים האחרונות ב רמת השרון.

יוסי בניון הוא בן דודו מדרגה שנייה של הזמר עמיר בניון.

סטטיסטיקות קריירה

קישורים חיצוניים

יוסי בניון , ברשת החברתית טוויטר

פרופיל , באתר אופ"א

פרופיל , באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

פרופיל , באתר TransferMarkt

פרופיל , באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)

פרופיל , באתר Soccerbase

פרופיל , באתר Soccerway

פרופיל , באתר worldfootball.net

פרופיל , באתר National Football Teams

פרופיל , באתר footballdatabase.eu

פרופיל , באתר ESPN FC

דני ענבר, יוסי בניון - הסרט, באתר "רשת"

יוסי בניון בנבחרת הנערים, כתבה בטלוויזיה החינוכית הישראלית, באתר יוטיוב,‏ 1996

עופר שלח, יוסי בכינור ראשון. ראיון מיוחד לחג, באתר ynet, 5 באוקטובר 2004

אייל לוי, יעקב זיו, יונתן הללי, פלפל אדום: בניון בתקופת פריחה, באתר nrg‏, 5 במרץ 2009

יונתן הללי, יוסי בניון: איש העשור בספורט. ראיון, באתר nrg‏, 18 בספטמבר 2009

בניון מחליף קידומת, באתר וואלה! NEWS‏, 29 במרץ 2010

דן שדה, ‏כמה טוב, כמה יוסי: מסע מרגש בקריירה של בניון, באתר ONE‏, 5 במאי 2010

סיבוב הופעות: יוסי בניון כבר נרשם מזמן בדפי ההיסטוריה, באתר ערוץ הספורט, ‏14 באוגוסט 2013

יוסי בניון חוזר אלינו: כל מספרי ותמונות הקריירה, באתר וואלה! NEWS‏, 6 ביוני 2014

יוסי מזרחי, ‏נער הפלא של הכדורגל הישראלי חוזר, באתר ‏מאקו‏‏, ‏15 באוגוסט 2014‏

ליאור בן עמי, ‏כמה, יוסי, באתר "ידיעות אחרונות", 6 בפברואר 2019

גיא לייבה, זכה באוסקר: משחק הפרישה ההזוי של בניון, באתר ynet, 5 במאי 2019

עירד צפריר, יוסי בניון: "אף פעם לא התחריתי עם אחרים. רק עם עצמי", באתר הארץ, 7 במאי 2019

הערות שוליים

1. ^ "העם הנבחר: 71 הכדורגלנים הגדולים בתולדות המדינה. פרויקט מיוחד" . הארץ (בעברית). 7 במאי 2019.

2. נדב צנציפר, ^ יוסי בניון הודיע סופית: "אני עוזב את צ'לסי", באתר ynet, 29 באוגוסט 2011

3. ^ מוטי פשכצקי, שוב פטיש. בניון עבר לווסטהאם: "מאושר לחזור, זה מועדון אדיר", באתר ערוץ הספורט, ‏ 1 בספטמבר 2012

4. נדב צנציפר, ^ בניון הודיע על עזיבה: "ניסיתי לא להגיע למצב הזה", באתר ynet, 26 בינואר 2018

5. ^ מערכת וואלה! ספורט‏, קליפ היום: השער הגדול של יוסי בניון, באתר וואלה! NEWS‏, 13 ביולי 2011

# data[].attributes.attachment_link.description
מידע אישי לידה 5 במאי 1980 (בן 40) דימונה, ישראל שם מלא יוסף שי בניון גובה 1.75 מטר עמדה קשר התקפי מועדוני נוער מועדונים מקצועיים כשחקן* נבחרת לאומית כשחקן 1998-2017 ישראל 102 (24) * הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד יוסף שי (יוסי) בניון (נולד ב- 5 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מידע אישי

לידה

24 ביוני 1987 (בן 36)
רוסאריו, ארגנטינה

שם מלא

לְיוֹנֵל אַנדְרֶס מֶסִי קוּצִ'יטִינִי

גובה

1.69 מטר

עמדה

חלוץ, קיצוני ימני

מועדוני נוער

מועדונים מקצועיים כשחקן*

נבחרת לאומית כשחקן**

* הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד
ומעודכנים ל-2 במרץ 2024
** הנתונים בנבחרת מעודכנים ל-19 בדצמבר 2023

לְיוֹנֵל אַנדְרֶס "לֵאוֹ" מֶסִי קוּצִ'יטִינִי (או לִיאוֹנֵל; ב ספרדית: Lionel Andrés "Leo" Messi Cuccittini; נולד ב־ 24 ביוני 1987) הוא כדורגלן ארגנטינאי, המשחק בעמדות ה חלוץ וה קשר ההתקפי במועדון ה אמריקאי אינטר מיאמי וב נבחרת ארגנטינה, בהם הוא משמש כ קפטן. מכונה " הפרעוש" (בספרדית: "La Pulga"), בשל זריזותו וקומתו הנמוכה. מסי נחשב לאחד משחקני הכדורגל הגדולים בכל הזמנים; זכה בשמונה כדורי זהב ושישה נעלי זהב, ונבחר גם ל נבחרת כל הזמנים של כדור הזהב. עד שעזב ב־ 2021, בילה את כל הקריירה המקצוענית שלו במועדון ה קטלוני ברצלונה, עימה זכה ב־35 תארים, כולל עשר זכיות ב לה ליגה, שבע זכיות ב גביע המלך הספרדי וארבע זכיות ב ליגת האלופות. ככובש פורה ו פליימייקר יצירתי, מסי מחזיק בשיאי שערים ובישולים רבים, הוא מלך השערים בכל הזמנים של הלה ליגה (474) ומלך השערים בהיסטוריה של נבחרות אמריקה הדרומית (104). מסי הבקיע 821 שערים בקריירת הבוגרים שלו, הוא סגן מלך השערים בכל הזמנים לפי הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל. הוא מלך השערים עבור מועדון בודד (672) ו מלך השערים של נבחרת ארגנטינה. הישגיו האישיים והקבוצתיים של מסי קיבעו את מעמדו כאחד מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים, ולדעת רבים גם כטוב בהיסטוריה.

מסי נולד וגדל ב רוסאריו, שם החל לשחק בילדותו במחלקות הנוער של ניואל'ס אולד בויס. בשנת 2000, בגיל 13, עבר ל ספרד והוחתם ב ברצלונה, שהסכימה לממן עבורו טיפול רפואי יקר ב הורמון גדילה, לו הזדקק. באוקטובר 2004 שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת בגיל 17 בלבד. בשלוש השנים הבאות הוא ביסס את מעמדו כשחקן אינטגרלי עבור המועדון, ואף זכה בשתי אליפויות ספרד ו אליפות אירופה. בעונתו המלאה הראשונה במדי הקבוצה, 2008/2009, הוא הוביל את הקבוצה לזכייה ב טרבל ראשון מסוגו בכדורגל הספרדי. בהמשך שנת 2009 זכה ב כדור הזהב בגיל 22 בלבד, והוא הוסיף וזכה בפרס בשלוש העונות הבאות והפך לשיאן הזכיות בו ולכדורגלן הראשון שזכה בו ארבעה פעמים ברציפות. בעונת 2011/2012, הוא כבש 50 שערי ליגה ו־73 שערים בכל המסגרות עבור ברצלונה, שיא אירופי של כל הזמנים. במהלך שנת 2012, כבש 91 שערים ב־69 הופעות במדי ברצלונה וארגנטינה, דבר שהוכר על ידי גינס כשיא עולמי. בשתי העונות הבאות זכה יריבו כריסטיאנו רונאלדו בכדור הזהב, וב־2015 זכה מסי בפעם החמישית לאחר עונת טרבל נוספת בה שבר את שיא השערים של הלה ליגה, שהחזיק מעמד 60 שנה. מסי הפך לקפטן הקבוצה ב־2018, וזכה בכדור הזהב השישי ונעל הזהב השישית שלו בסיום אותה עונה. ב־2021, לאחר שנות שפל בברצלונה, עזב מסי את ברצלונה שלא יכלה להכיל את חוזהו מבחינה כלכלית, וחתם במועדון ה צרפתי פריז סן-ז'רמן, עימה זכה ב אליפות צרפת בעונת 2021/2022. ב-2023 חתם במועדון אינטר מיאמי.

מסי מעניק חסות לחברת אדידס מאז 2006. לפי העיתון פראנס פוטבול, הוא היה המשתכר הבכיר בעולם הכדורגל בחמש שנים מתוך שש בין 2009-2014 והוא דורג כספורטאי המרוויח ביותר לפי פורבס בשנים 2019 ו־2022. מסי נכלל ברשימת 100 המשפיעים בעולם של טיים מגזין בשנים 2011 ו־2012. בשנת 2020 זכה ב פרס לוריוס לספורטאי השנה, והפך לספורטאי הקבוצתי הראשון שזוכה בפרס.

נעוריו ותחילת דרכו

מסי נולד בעיר רוסאריו שב ארגנטינה. למשפחה שורשים איטלקיים - אנג'לו מסי, מאבות המשפחה, היגר מ רקנאטי שב מארקה לארגנטינה ב- 1883. כבר בגיל 5 החל לשחק כדורגל והצטרף לקבוצת גראנדולי שאימן אביו. בגיל 7 עבר מסי לאחת מקבוצות הילדים של ניואל'ס אולד בויס, אחת משתי הקבוצות הבכירות של העיר רוסאריו (לצד רוסאריו סנטרל). בגיל 11 אובחן מסי כסובל מהפרעת גדילה והחל לעבור טיפול יקר ב הורמון גדילה, בעלות 900 דולר לחודש. במשך שנתיים הסתדרה המשפחה עם מימון הטיפול, בעזרת ביטוחים רפואיים ועזרה של ניואלס, אך בשלב מסוים הופסקה התמיכה ומשפחתו של מסי נאלצה לחפש פתרון חדש. תחילה פנתה המשפחה ל ריבר פלייט, ולאחר שזה לא צלח, סוכנים שראו את יכולתו של מסי בניואלס קישרו אותו ל קרלס רשאק, המנהל הטכני של ברצלונה, שזימן את מסי למבחנים בברצלונה בספטמבר 2000. לאחר תהליך ארוך של דיונים וסיכומים שנמשך כ-4 חודשים, נחתם ההסכם הראשוני לצירופו של מסי לברצלונה, כולל כיסוי עלויות הטיפול והמעבר.

מסי עבר לברצלונה והחל בקבוצת נערים ב' של המועדון. תחילת דרכו של מסי במועדון כללה מספר בעיות, שהעיקרית שבהן הייתה אי-הסדר בין התאחדות הכדורגל הספרדית ל ארגנטינאית, שמנע ממנו לשחק במשחקי ליגה, ולכן הוא מיעט לשחק בעונתו הראשונה במועדון. רק ב- 17 בפברואר 2002 הגיעו האישורים מפיפ"א שאפשרו למסי להתחיל לשחק במשחקים הרשמיים. חודש מאוחר יותר השתתף מסי עם הקבוצה בטורניר משמעותי ראשון, גביע מאסטרלי שנערך באיטליה, בו מסי היה המצטיין ועזר לקבוצה לזכות בגביע. בעונה הבאה, עונת 2002/2003, עלה מסי לנערים א', שם הבקיע 36 שערים ב-30 משחקי ליגה, והוא עלה לקבוצת הנוער לקראת סוף העונה. בקיץ של 2003, בגלל אילוצים כלכליים, היה מסי קרוב לשחרור מהמועדון, אך המאמנים במערכת הנוער של המועדון תמכו ודחפו לכך שמסי כן יישאר. שחקנים אחרים כדוגמת ססק פברגאס עזבו את המועדון באותו קיץ. בעונה שהגיעה לאחר מכן, 2003/2004, התקדם מסי בין 5 דרגים שונים בברצלונה, דרך ברצלונה ג' ועד ברצלונה אתלטיק, קבוצת המשנה של המועדון; מעבר כה מהיר בין הדרגים הוא שיא של המועדון. בנוער א' הבקיע מסי 37 שערים ב-30 משחקים, בברצלונה ג' 5 שערים ב-10 משחקים, ובברצלונה ב' 6 שערים ב-22 משחקים.

2005/2006 - תחילת הדרך הרשמית

מסי צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של ברצלונה בעונת 2005/ 2006, בלבשו את החולצה שמספרהּ 19, ובמהלך הקיץ חתם לראשונה על חוזה מקצועני. בעת רישומו בסגל היה נתון בתהליך קבלת אזרחות ספרדית. בסגל היו רשומים 3 זרים נוספים, ומשום כך נשמעה תרעומת מצידן של קבוצות מסוימות בליגה כשהבולטת ביניהן הייתה אלאבס, היריבה הראשונה של ברצלונה לעונה זו בליגה, שהגישה תלונה ל התאחדות הכדורגל הספרדית. ב- 16 בספטמבר חתם על חוזה מעודכן, עם שכר משופר והארכה עד שנת 2014. ב-26 בספטמבר קיבל אזרחות ספרדית, וכך היה יכול להחשב, על פי תקנון התאחדות הכדורגל הספרדית, שחקן מקומי ולא זר. זמן קצר לאחר מכן, שיחק מסי לראשונה ב משחק בית בליגת האלופות, נגד קבוצת אודינזה האיטלקית. עם החלפתו בדקה ה-70 של המשחק, נעמד הקהל באצטדיון קאמפ נואו והריע לו.

מסי פיתח קשר הדוק עם רונאלדיניו, וביחד עם חלוץ הקבוצה, סמואל אטו, יצרו השלושה משולש התקפי מרשים, אשר זכה לכינוי R.E.M, ראשי תיבות של שמות משפחתם של שלושת השחקנים: Ronaldinho, Eto, Messi, כשם להקת ה רוק " אר.אי.אם.". ב- 2 בנובמבר כבש מסי את שערו הראשון ב ליגת האלופות בניצחון הביתי 0-5 על פנאתינאיקוס. ב- 19 בנובמבר, עת שיחק לראשונה במשחק קלאסיקו נגד ריאל מדריד, ב אצטדיון סנטיאגו ברנבאו, בישל מסי שער לאטו, והיה חלק מניצחון 3-0. משחק הזכור בזכות תשואות הקהל המדרידאי לרונאלדיניו. בדצמבר העניק העיתון האיטלקי " טוטוספורט" את פרס נער הזהב למסי, פרס המוענק לשחקן הצעיר הטוב באירופה. ב- 29 בינואר 2006 נכנס מסי כמחליף במשחק נגד מיורקה, ולאחר כעשר דקות בלבד, כבש את הצמד הראשון בקריירה שלו וכך סייע לקבוצתו לנצח 3-0. במשחק הראשון של שמינית גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, אשר נערך באצטדיון סטמפורד ברידג', קצר מסי שבחים על הופעתו. במשחק הגומלין, קרע מסי את שריר ה ירך הימנית, ונעדר עד תום עונה זו. עד פציעה זו, השכיל מסי לכבוש שישה שערי ליגה ב-17 משחקים, וכן שער אחד בשש הופעות בליגת האלופות. ברצלונה המשיכה וזכתה הן באליפות הליגה והן בליגת האלופות, בפעם השנייה בתולדותיה, אחרי ניצחון 2-1 ב משחק הגמר על ארסנל.

2006/2007 - שלושער בקלאסיקו

בעונת 2006/2007, ביסס מסי את מעמדו כשחקן הרכב בקבוצה, וכבש שערים הן בשחקו במסגרת משחקי הליגה הספרדית, נגד סלטה ויגו, אוסאסונה ו סביליה, והן במסגרת משחקי ליגת האלופות, נגד ורדר ברמן הגרמנית. ב- 12 בנובמבר 2006 שבר את עצם המסרק החמישית ב כף רגלו השמאלית, ונאלץ לעבור ניתוח. פציעה זו אילצה אותו להיעדר מהמגרשים למשך כשלושה חודשים. ב- 11 בפברואר 2007 שב מסי לשחק. במשחק הקלאסיקו שנערך ב- 11 במרץ כבש מסי שלושער ראשון בקריירה, שכלל כיבוש שער דרמטי ב תוספת הזמן של המשחק. בכבשו שער זה, חילץ מסי את קבוצתו מהפסד, וקבע את תוצאת המשחק הסופית: 3-3. ברצלונה שיחקה בעשרה שחקנים במשך רוב דקות המשחק, עובדה שהעצימה את הישגו של מסי.

תקופתו של מסי לאחר הפציעה הייתה מוצלחת אף יותר מזו שלפניה, ובה מסי כבש 11 שערים ב-13 משחקי הליגה האחרונים של העונה. ב- 17 באפריל, בחצי גמר גביע המלך נגד חטאפה, הבקיע מסי צמד שערים. כשהשער השני שכבש, עורר את תשומת לבהּ של התקשורת העולמית, בזכות דמיונו לשערו של דייגו מראדונה, ברבע גמר מונדיאל 1986, אשר נערך נגד אנגליה - שניהם החלו את המהלך במחצית המגרש, עברו שישה שחקנים, חדרו לרחבה וכבשו מנקודה דומה. במסגרת ההשוואות של מהלך זה למהלכו של מראדונה, כונה מסי "מסידונה" ( הלחם של "מסי" ו"מראדונה"). ברצלונה הייתה במחזורי הסיום במאבק צמוד עם ריאל מדריד על האליפות. במחזור הליגה ה-35, כבש מסי צמד שערים, עת הביסה ברצלונה 0-6 את אתלטיקו מדריד. במחזור לפני האחרון, ב דרבי נגד אספניול, הבקיע מסי. אולם אחד מהם לא היה חוקי, משום שנכבש באמצעות ידו, ואמור היה להיפסל. למרות זאת, אושר השער על ידי השופט, שלא הבחין במתרחש, ובחר להתעלם ממחאות שחקני אספניול. בעקבות כיבוש שער זה, הושווה מסי פעם נוספת למראדונה, בהזכירו את שערו הידוע לשמצה: " שער יד האלוהים", אותו כבש מראדונה ברבע גמר מונדיאל 1986, שנערך ב מקסיקו. משחק זה הסתיים לבסוף בתוצאה 2-2. למרות ניצחון במחזור האחרון וצמד נוסף של מסי, הפעם לרשתה של ז'ימנסטיק טרגונה, ברצלונה כשלה במשימתה לזכות באליפות הליגה הספרדית, בסיימה עונה זו כסגניתהּ של ריאל מדריד. יתר על כן, היא כשלה להעפיל לגמר גביע המלך לאחר שהפסידה בגומלין 0-4 לחטאפה, ומליגת האלופות הודחה בשמינית הגמר על ידי ליברפול.

עונת 2007/2008

בקיץ 2007 צורף לסגל הקבוצה החלוץ הצרפתי תיירי הנרי. צירופו העלה בקרב התקשורת את הציפיות מברצלונה, שהעניקה לרביעיית שחקני ההתקפה של הקבוצה את הכינוי " ארבעת המופלאים". עם זאת התקשתה הקבוצה בליגה ואיבדה נקודות רבות כבר משלבי הפתיחה. בחודש ספטמבר הבקיע מסי 8 שערים בשישה משחקים רצופים, כשבין היתר הבקיע צמדים במשחקים נגד סביליה, ריאל סרגוסה ו שטוטגרט. לקראת סיום 2007 זכה מסי ב פרס בראבו, המוענק מדי שנה לשחקנים מצטיינים, עד גיל 21. כבר באותה תקופה, בגיל 20, נחשב לאחד השחקנים הטובים בעולם, וזה התבטא בהיבחרו למקום השני בפרס כדורגלן השנה בעולם הנערך והמוענק על ידי פיפ"א, כמו גם למקום השלישי בפרס כדור הזהב. שני פרסים אלו הם הפרסים האינדיבידואליים הנחשקים ביותר בעולם הכדורגל, והם מתבססים על דירוג של שחקנים, מאמנים ועיתונאי כדורגל מרחבי העולם.

בדצמבר קרע מסי את שריר הירך ונעדר למשך חודש וחצי. בפברואר 2008, במשחק מול ולנסיה, ציין מסי 100 משחקים רשמיים במדי ברצלונה. לרוע המזל, ימים ספורים לאחר מכן נפצע פעם נוספת בשריר הירך, בשמינית גמר ליגת האלופות נגד סלטיק. בשל הפציעה נעדר מרבע הגמר וחזר לכשירות בחצי הגמר נגד מנצ'סטר יונייטד ה אנגלית, שהדיחה את ברצלונה בתוצאה המצטברת 1-0. כך סיימה ברצלונה עונה זו ללא זכייה בתואר כלשהו, לאחר שגם במסגרת משחקי הליגה הספרדית סיימה במקום השלישי, אחרי ריאל מדריד ו ויאריאל, מה שהביא לעזיבתו של המאמן רייקארד. במישור האישי המשיך מסי להצטיין באותה עונה. במסגרת הליגה הבקיע 10 שערים ובישל 12 נוספים ב-28 הופעות, ובמסגרת ליגת האלופות הבקיע 6 שערים נוספים.

2008/2009 - טרבל ראשון בהיסטוריה הספרדית

ז'וזפ גוארדיולה, קפטן העבר של ברצלונה, מונה במקומו של רייקארד כמאמן הקבוצה. עם עזיבתו של רונאלדיניו את ברצלונה בקיץ, קיבל מסי את מספר ה חולצה של רונאלדיניו - 10. הוא המשיך לשחק באגף ימין של ההתקפה, לצדם של אטו והנרי. ב- 27 בספטמבר 2008, בדרבי נגד אספניול, הבקיע מסי בעיטת עונשין מכריעה ב תוספת הזמן של המשחק כדי להביא לברצלונה ניצחון 2-1. מספר ימים לאחר מכן, במשחק החוץ נגד שחטאר דונצק ה אוקראינית בליגת האלופות, הבקיע מסי צמד שערים בדקות האחרונות של המשחק. צמד זה חולל מהפך דרמטי, שחילץ את ברצלונה מפיגור 0-1 לניצחון 2-1. ב קלאסיקו שנערך ב- 13 בדצמבר ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד 0-2, במהלכו כבש מסי את השער השני לזכות קבוצתו. היה זה ניצחונה הראשון של קבוצתו על ריאל מדריד מזה חמישה משחקים.

מסי הגיע למקום השני הן בתואר כדורגלן השנה באירופה והן בתואר כדורגלן השנה בעולם לשנת 2008, אחרי כריסטיאנו רונאלדו. ב- 6 בינואר 2009, במסגרת שמינית גמר גביע המלך, הבקיע מסי שלושער בניצחון ברצלונה 3-1 על אתלטיקו מדריד בביתה, השלושער הראשון שהבקיע במדי ברצלונה מחוץ לקאמפ נואו. ב- 1 בפברואר נכנס מסי כמחליף במשחק מול ראסינג סנטנדר ב אל סרדינרו, כשברצלונה בפיגור 0-1 ואחד משחקניה הורחק ב כרטיס אדום. לאחר הכנסו, כבש צמד שערים וקבע מהפך עבור קבוצתו, שניצחה לבסוף 1-2. השער השני שכבש, היה השער ה-5,000 של ברצלונה בליגה הספרדית. ב- 8 באפריל, במסגרת רבע גמר ליגת האלופות, הבקיע מסי צמד לרשתה של באיירן מינכן ה גרמנית ועזר לקבוצתו להעפיל לחצי הגמר. ב- 2 במאי לקח מסי חלק באחד ממשחקי הקלאסיקו הגדולים של ברצלונה. במשחק זה, הביסה ברצלונה 2-6 את ריאל מדריד, כשמסי כובש שני שערים ומבשל אחד נוסף לתיירי הנרי. מאמן ברצלונה, ז'וזפ גוארדיולה, הסיט את מסי מעמדת ה קיצוני הימני לעמדת ה חלוץ המזויף, ואת אטו הציב במקומו של מסי באגף ימין. צעד טקטי זה הפתיע את ריאל מדריד והיה משמעותי בניצחון. ארבעה ימים לאחר מכן, בגומלין חצי גמר ליגת האלופות מול צ'לסי ב סטמפורד ברידג', כשברצלונה בפיגור 0-1, בישל ל אנדרס אינייסטה שער בתוספת הזמן. השער השווה את התוצאה לתיקו 1-1, ובזכות חוק שערי חוץ הבטיח לברצלונה העפלה לגמר.

ב- 13 במאי, בגמר גביע המלך, הביסה ברצלונה את אתלטיק בילבאו 4-1 וכך זכתה בגביע. במהלך משחק זה כבש מסי שער אחד ובישל אחד נוסף. שלושה ימים לאחר מכן הבטיחה ברצלונה את הזכייה באליפות הליגה. ב גמר ליגת האלופות, כבש מסי את השער השני לזכות קבוצתו, בניצחון 2-0 על מנצ'סטר יונייטד האנגלית. עם הזכייה בתואר זה, השלימה ברצלונה זכייה ב טרבל ראשון בהיסטוריית המועדון בפרט, ובהיסטוריה של קבוצה ספרדית כלשהי בכלל. באותה עונה, הבקיע מסי בכל המסגרות 38 שערים - 23 מהם בליגה, 9 בליגת האלופות ו-6 בגביע. נוסף על כך, בישל 18 שערים נוספים לחבריו לקבוצה. 9 שעריו של מסי בליגת האלופות זיכו אותו בתואר מלך השערים של המפעל לעונה זו, כשבנוסף להם בישל 5 שערים במסגרת משחקי מפעל זה.

2009/2010 - עונת ששת התארים

בקיץ 2009 צורף החלוץ זלאטן איברהימוביץ' לברצלונה במקומו של אטו. ב- 23 באוגוסט, במשחק הגומלין של הסופר קאפ הספרדי נגד אתלטיק בילבאו הבקיע מסי צמד ועזר לקבוצתו לזכות בתואר עם ניצחון מצטבר של 5-1. ב- 28 באוגוסט, בהגרלת שלב הבתים ב ליגת האלופות מסי זכה בתואר חלוץ השנה של אופ"א. במשחק סופר קאפ האירופי נגד שחטאר דונצק ה אוקראינית, בישל מסי את שער הניצחון ל פדרו במהלך ה הארכה, וכך ברצלונה זכתה בתואר. ב- 18 בספטמבר חתם מסי על הארכת החוזה עד 2016, עם סעיף שחרור של 250 מיליון אירו ועם שכר משודרג שהוערך על ידי התקשורת בגובה שבין 10 ל-12 מיליון אירו בשנה. ב- 1 בדצמבר זכה מסי ב כדור הזהב, בפעם הראשונה בקריירה שלו. ב- 19 בדצמבר התמודדה ברצלונה נגד אסטודיאנטס לה פלאטה ה ארגנטינאית במסגרת גמר אליפות העולם לקבוצות. במהלך ההארכה של המשחק, כבש מסי את שער הניצחון באמצעות חזהו, וכך הבטיח את זכייתה של ברצלונה בטורניר. עם הזכייה בתואר השלימה ברצלונה זכייה בכל ששת התארים המשמעותיים בכדורגל האירופי במהלך שנה אחת - אליפות הליגה, הגביע המקומי, ליגת האלופות, סופר קאפ מקומי ואירופי ואליפות העולם לקבוצות - הישג יחיד במינו בהיסטוריית הכדורגל. יומיים לאחר משחק הגמר הוכתר מסי כ כדורגלן השנה בעולם, וכך היה לשחקן הארגנטינאי הראשון שזוכה בתואר זה. כמו כן, היה מסי לשחקן הראשון מבוגרי מחלקת הנוער של ברצלונה שזוכה בכדורגלן השנה בעולם ובכדור הזהב.

ב- 10 בינואר 2010, במשחקה של ברצלונה אצל טנריפה, הבקיע מסי את ה שלושער הראשון שלו לעונת 2009/2010. במרץ הבקיע מסי 8 שערים במהלך שבוע אחד בלבד: צמד בשמינית גמר ליגת האלופות נגד שטוטגרט ה גרמנית ושלושערים בשני מחזורים רצופים, האחד לו ולנסיה והשני ל ריאל סרגוסה. עד נקודה זו, בכל ההיסטוריה של הליגה הספרדית, הבקיעו רק 8 שחקנים שלושער בשני מחזורים רצופים, ומסי היה שחקן ברצלונה הראשון לעשות זאת. במשחק נגד סראגוסה, שנערך ב- 21 במרץ, הוכשל מסי ברחבה וקבוצתו קיבלה בעיטת עונשין. כבועט הפנדלים הקבוע של קבוצתו, ויתר מסי על ההזדמנות לכבוש רביעייה ראשונה בקריירה, והוא העניק לזלאטן איברהימוביץ' את ההזדמנות לבעוט במקומו. זמן קצר לאחר מכן השכיל מסי לקבוע ציון דרך זה: ב- 6 באפריל, בגומלין רבע גמר ליגת האלופות נגד ארסנל ה אנגלית, הבקיע מסי את כל ארבעת שערי קבוצתו עת ניצחה 4-1 והעפילה לחצי הגמר. בזכות כך הפך מסי לשחקן הראשון שמבקיע ארבעה שערים במשחק בודד בשלב כה מתקדם בהיסטוריית המפעל וכמו כן לכובש המוביל במסגרת אירופית במדי ברצלונה, כשהוא עוקף את ריבאלדו. גם את עונה זו סיים מסי כמלך שערי ליגת האלופות עם 8 שערים במהלך העונה. למרות הישגיו האישיים המרשימים, הודחה ברצלונה בחצי גמר המפעל, על ידי אינטר מילאנו האיטלקית.

במסגרת משחק הליגה האחרון לעונה זו, בו ניצחה ברצלונה את קבוצת ריאל ואיאדוליד, כבש מסי צמד שערים. ניצחון משמעותי זה הבטיח את זכייתה של ברצלונה באליפות הליגה הספרדית עונה שנייה ברציפות, עם 99 נקודות, כמות שיא של נקודות בעונה בודדת לקבוצה בליגה הספרדית. שני השערים שהבקיע הביאו את מאזנו ל-34 שערים בליגה, בכך השווה מסי את שיא הכיבושים של ברצלונה עבור שחקן בודד, במהלך עונה אחת, אותו קבע רונאלדו בעונת 1996/1997. בזכות 34 השערים שהבקיע במסגרת הליגה זכה בתואר מלך שערי הליגה הספרדית, המכונה ה" פיצ'יצ'י", וכן בתואר היוקרתי נעל הזהב האירופית, שניתנת למבקיע המצטיין בכלל הליגות באירופה. בסך הכול בכל המסגרות היו למסי 47 שערים, שווה לשיא של רונאלדו בברצלונה בהיבט זה, ולצד שערים אלו סיפק 11 בישולים. במהלך העונה העביר גוארדיולה את מסי באופן קבוע יותר מעמדת הקיצוני הימני לעמדה מרכזית, בין אם כ חלוץ שני מאחורי איברהימוביץ' או כ חלוץ מזויף, מה שעזר לו להבקיע שערים בתדירות גבוהה יותר מבעונות קודמות.

2010/2011 - זכייה בליגה ובליגת האלופות

בקיץ 2010 עזב זלאטן איברהימוביץ' את הקבוצה והצטרף במקומו דויד וייה, ששיחק במדי ברצלונה בעיקר כ קיצוני שמאלי ובכך קובעה עמדתו של מסי כחלוץ מזויף או מרכזי. ב- 14 באוגוסט, במסגרת המשחק הראשון של הסופר קאפ הספרדי נגד סביליה, הפסידה ברצלונה 1-3. במשחק הגומלין שבוע לאחר מכן הבקיע מסי שלושער בניצחון קבוצתו 4-0, ניצחון שהפך את ההפסד במשחק הראשון והביא לברצלונה את התואר. ב- 19 בספטמבר נקע מסי את קרסולו הימני לאחר תיקול חזק של תומאש אויפלושי, בלמה של אתלטיקו מדריד. למרות חשש ראשוני מצד הצוות המקצועי של הקבוצה ומצד אוהדיה ששבר עצם ברגלו, ועתיד היה להיעדר תקופה ארוכה, התברר שזהו נקע, שהשבית את מסי לעשרה ימים בלבד. בחודשים אוקטובר-נובמבר הבקיע מסי בתשעה משחקים רצופים, ביניהם שלושער לרשתה של אלמריה ב- 20 בנובמבר. הרצף נעצר ב קלאסיקו נגד ריאל מדריד, בו ברצלונה הביסה את יריבתה 5-0 ומסי בישל שניים מהשערים לווייה.

במהלך שנת 2010 אוחדו תואר כדורגלן השנה בעולם ותואר כדור הזהב לתואר אחד שנקרא כדור הזהב של פיפ"א, בו זכה מסי לראשונה בתחילת שנת 2011. מסי הועדף על פני חבריו לקבוצה צ'אבי ו אנדרס אינייסטה, על אף שזכו ב גביע העולם בקיץ, מה שהעצים את משמעות זכייתו בתואר יוקרתי זה. מסי היה לשחקן הצעיר ביותר שזוכה בכדור הזהב (כולל גלגולו הקודם) פעמיים.

במשחק הראשון של חצי גמר ליגת האלופות נגד ריאל מדריד שנערך ב- 27 באפריל הבקיע מסי את שני שערי קבוצתו בניצחונה 2-0. במהלך השער השני חלף מסי על פני מספר שחקנים יריבים בדרכו להבקעת השער, שהוכר על ידי התקשורת כאחד היפים בתולדות הטורניר. משחק הגומלין הסתיים בתיקו 1-1 וברצלונה התקדמה למשחק הגמר כשהתוצאה היא 3-1 לזכות ברצלונה בסיכום שני המשחקים. ב- 28 במאי, ב משחק הגמר נגד מנצ'סטר יונייטד, הבקיע מסי את השער השני מבין שלושת שערי ברצלונה, שניצחה 3-1 וזכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה. בסיכום העונה הבקיע 53 שערים בכל המסגרות - 31 בליגה, 12 בליגת האלופות, 7 בגביע ו-3 בסופר קאפ הספרדי - שהיוו שיא חדש הן ברמה האישית והן ברמת המועדון. בפעם השלישית ברציפות היה מסי מלך השערים בליגת האלופות. לצד השערים גם בישל 24 פעמים בכל המסגרות.

2011/2012 - שיא 73 השערים

עונת 2011/2012 הייתה פורייה במיוחד עבור מסי בהיבט של הבקעת שערים. באוגוסט 2011, ב סופר קאפ הספרדי נגד ריאל מדריד, הבקיע מסי שער אחד במשחק הראשון שהסתיים בתוצאה 2-2, ובגומלין שהסתיים בניצחון 3-2, בישל מסי שער אחד והבקיע פעמיים, כולל שער הניצחון שהביא לברצלונה את התואר. ב- 28 באוגוסט הבקיע מסי את הראשון ובישל את השני בניצחונה של ברצלונה 2-0 על פורטו ב סופר קאפ האירופי. בספטמבר הבקיע צמד לו ויאריאל, שלושערים ל אוסאסונה ול אתלטיקו מדריד וצמד נוסף ל באטה בוריסוב ה בלארוסית בליגת האלופות, שהשווה אותו ל לאסלו קובאלה במקום השני במדד כובשי השערים הרבים בהיסטוריה של ברצלונה. מסי המשיך להבקיע בכמות גבוהה, כשבין היתר כבש שלושער במשחק הליגה נגד מיורקה ושלושער במשחק ליגת האלופות נגד ויקטוריה פלזן ה צ'כית, אולם הוא החטיא בעיטת עונשין בתוספת הזמן של המשחק נגד סביליה, שהסתיים בתיקו מאופס. ב- 18 בדצמבר, בגמר אליפות העולם לקבוצות נגד סאנטוס, הבקיע מסי צמד ועזר לקבוצתו לזכות בתואר עם ניצחון 4-0. במשחק זה השלים מסי הישג יחיד במינו, הבקעה ובישול בכל שש המסגרות הרשמיות האפשריות לקבוצה אירופית במהלך שנה אחת.

ב- 10 בינואר 2012 זכה מסי פעם נוספת ב כדור הזהב של פיפ"א - הפעם השלישית ברציפות בה הוא זוכה בו (כולל גרסתו הקודמת); מסי הוא בין בודדים שזכו בתואר שלוש פעמים בקריירה, והיחיד לצד מישל פלאטיני שזכה בהם ברצף. ב- 19 בפברואר הבקיע מסי רביעייה לרשתה של ולנסיה, בהופעתו ה-200 בליגה הספרדית. ב- 7 במרץ, בגומלין בשמינית גמר ליגת האלופות נגד באייר לברקוזן ה גרמנית, הבקיע מסי חמישייה. מסי הוא השחקן הראשון שהבקיע חמישייה מאז עבר הטורניר למתכונתו הנוכחית ב- 1992. ב- 20 במרץ הבקיע מסי שלושער במשחק נגד גרנדה, וכך חלף על פני ססאר רודריגס אלברס ככובש מספר השערים הרב ביותר בהיסטוריה של ברצלונה במשחקים רשמיים.

ב- 3 באפריל, בגומלין רבע גמר ליגת האלופות נגד מילאן ה איטלקית, הבקיע מסי שתי בעיטות עונשין שעזרו לברצלונה להעפיל לחצי הגמר בתוצאה המצטברת 3-1. בחצי הגמר כשלה ברצלונה לגבור על צ'לסי. המשחק הראשון הסתיים בהפסד 1-0, ובמשחק הגומלין שנערך ב- 24 באפריל מסי אמנם בישל שער ל אנדרס אינייסטה, אך הוא החמיץ בעיטת עונשין מכרעת, במצב של 2-2. המשחק הסתיים בתוצאה זו, והתוצאה המצטברת הייתה 3-2 לטובת צ'לסי. ב- 2 במאי הבקיע מסי שלושער ל מאלגה, ושלושה ימים מאוחר יותר רביעייה בדרבי נגד אספניול. ב- 25 במאי זכתה ברצלונה ב גביע המלך הודות לניצחון 3-0 על אתלטיק בילבאו בגמר, מסי הבקיע את השני מבין שלושת שערי קבוצתו. באותה עונה איבדה ברצלונה את תואר אליפות ספרד ל ריאל מדריד.

מסי סיים את עונת 2011/2012 עם 73 שערים ו-29 בישולים בכל המסגרות. בכך, שבר את שיא השערים בעונה באירופה, שהחזיק עד אז גרד מילר - 68 שערים בעונת 1972/73. הוא היה מלך השערים של הליגה הספרדית בעונה זו עם 50 שערים, כמות שיא היסטורי לשחקן בליגה הספרדית, והוא זכה גם ב נעל הזהב האירופית, המוענקת לכובש המצטיין באירופה. כמו כן, סיים מסי כסגן מלך הבישולים של הליגה בעונה זו עם 16 שערים, שני רק ל מסוט אוזיל שבישל 17 שערים. בליגת האלופות היה מלך השערים בפעם הרביעית ברציפות בטורניר עם 14 שערים, שיא שערים לעונה עד אותה נקודה. בנוסף לשערים, בישל מסי גם 5 פעמים בליגת האלופות.

2012/2013 - אליפות עם וילאנובה

גוארדיולה עזב את עמדת המאמן בברצלונה בסיום העונה, ולקראת עונת 2012/13 החליפו עוזרו, טיטו וילאנובה. העונה החלה עם הסופר קאפ נגד ריאל מדריד, אותו הפסידה ברצלונה בתוצאה מצטברת של 4-4 בגלל חוק שערי חוץ. מסי הבקיע שער אחד בבעיטת עונשין במשחק הראשון ואחד נוסף בשני ב בעיטה חופשית מטווח רחוק. בתחילת עונה זו היה מסי פורה במיוחד בהבקעת שערים, כולל צמדים בליגה נגד ריאל סוסיאדד, אוסאסונה, חטאפה וריאל מדריד, ובליגת האלופות נגד ספרטק מוסקבה ה רוסית. ב- 27 באוקטובר הגיע מסי ל-300 שערים במדי ברצלונה כשהבקיע צמד בביתה של ראיו וייקאנו. מסי כבש צמדים בשמונה משחקים רצופים, נגד מאיורקה, ריאל סרגוסה, ספרטק מוסקבה, לבאנטה, אתלטיק בילבאו, ריאל בטיס, קורדובה ו אתלטיקו מדריד. הצמד נגד ריאל בטיס, שהיה ב- 9 בדצמבר, העמיד את מאזנו ל-86 שערים בשנה קלנדרית הן במדי ברצלונה והן במדי נבחרת ארגנטינה. בכך שבר את השיא שקבע גרד מילר ב- 1972 עם 85 שערים. גם לאחר שבירת שיאו של מילר, המשיך מסי לכבוש עד שהעמיד את השיא על 91 שערים.

ב- 18 בדצמבר הודיעה ברצלונה כי מסי האריך את חוזהו בקבוצה עד 2018. ב- 7 בינואר 2013 זכה מסי ב כדור הזהב של פיפ"א - הייתה זו זכייתו הרביעית ברציפות בתואר והוא היחיד בהיסטוריה שקבע ציון דרך זה. ב- 27 בינואר הבקיע מסי רביעייה לרשתה של אוסאסונה. במשחק זה הפך לשחקן הצעיר ביותר שמגיע ל-200 שערים בליגה הספרדית. מסי המשיך וכבש ברצף של משחקי ליגה, בין היתר צמד נגד גרנדה שהביא את מסי ל-300 שערים במשחקים רשמיים במדי ברצלונה, וכן שער ב קלאסיקו נגד ריאל מדריד. ב- 30 במרץ הבקיע נגד סלטה ויגו, ובכך מסי השלים הישג יחיד במינו: הבקעת שער נגד כל 19 קבוצות הליגה הספרדית במחזורים רצופים.

במשחק הראשון בשמינית גמר ליגת האלופות נגד מילאן ה איטלקית הפסידה ברצלונה בתוצאה 0-2. במשחק הגומלין הביסה ברצלונה את מילאן 4-0, התגברה על ההפסד במשחק הראשון והעפילה לרבע הגמר, וזאת בהובלתו של מסי, שכבש את שני השערים הראשונים של ברצלונה. ב- 2 באפריל, במשחק הראשון של רבע הגמר נגד פריז סן-ז'רמן, הבקיע מסי שער לפני שנפצע ב שריר מיתר הברך והוחלף. פציעה זו מנעה ממסי להשתתף במשחקי הקבוצה באופן סדיר למשך זמן מה. דוגמה לכך היא שיתופו כמחליף בלבד בגומלין. למרות כניסתו המאוחרת למשחק, שינה מסי את מהלך המשחק, וסייע לברצלונה לעלות לחצי גמר המפעל עם התוצאה המצטברת 3-3, כשהיתרון לפי חוק שערי חוץ הוא של ברצלונה. בחצי הגמר הודחה ברצלונה על ידי באיירן מינכן בתוצאה המצטברת 0-7. בליגה, למרות מפח הנפש במישור הקבוצתי, המשיך מסי לכבוש שערים משחק אחר משחק במסגרת משחקי הליגה הספרדית, עד שהרצף נעצר על 21 משחקים, במפגש מול אתלטיקו מדריד. במשחק זה הוחלף מסי בשל פציעה חוזרת בשריר מיתר הברך.

בעונה זו זכתה ברצלונה באליפות הליגה כשברשותה כמות שיא בהיסטוריית הליגה של 100 נקודות. מאזן שעריו של מסי בליגה היה 46 שערים, בזכותם הוכתר ל מלך שערי הליגה וכן זכה ב נעל הזהב האירופית בפעם השנייה ברציפות - והשלישית בקריירה; בכך היה הראשון שזוכה בתואר זה שלוש פעמים בקריירה. מאזן שעריו הכללי של מסי בכל המסגרות היה 60 שערים ו-16 בישולים, 12 מתוכם בליגה.

2013/2014 - עם טאטה מרטינו

בתחילת הקיץ הצטרף שחקן ההתקפה ה ברזילאי ניימאר לקבוצה במקומו של דויד וייה. בזמן הפגרה שבין העונות, עבד מסי על שיקום מלא מהפציעה שחווה חודשים לפני כן. במהלך ההכנות לעונת 2013/2014 עזב וילאנובה את הקבוצה בשל התמודדתו עם מחלת ה סרטן, ואת מקומו תפס חרארדו "טאטה" מרטינו ה ארגנטינאי. במחזור הראשון של הליגה הבקיע מסי צמד ובישל שער נוסף בניצחון 7-0 על לבאנטה. ב- 28 באוגוסט זכתה ברצלונה ב סופר קאפ הספרדי על חשבונה של אתלטיקו מדריד, לאחר שהמשחק הראשון, בביתה של אתלטיקו מדריד הסתיים בתיקו 1-1, ובמשחק הגומלין, שבו מסי החמיץ בעיטת עונשין, הסתיים בתיקו מאופס, מה שהביא לברצלונה את התואר בזכות חוק שערי חוץ. ימים ספורים לאחר מכן, הבקיע שלושער במשחק נגד ולנסיה באצטדיונה הביתי, במשחק שהסתיים בניצחון 3-2 לזכות ברצלונה. ב- 18 בספטמבר הבקיע מסי שלושער נוסף, במשחק ליגת האלופות נגד אייאקס אמסטרדם ה הולנדית, וכך היה לשחקן הראשון בהיסטוריית המפעל שמבקיע שלושער ארבע פעמים בקריירה. בסוף ספטמבר נפצע ב שריר מיתר הברך הימני ונעדר משני משחקים. ב- 6 בנובמבר, במשחק ליגת האלופות מול מילאן ה איטלקית, הבקיע מסי שני שערים. במשחק שלאחריו, שבו התמודדה ברצלונה נגד ריאל בטיס, נפצע מסי ב שריר הירך הדו-ראשי השמאלי. פציעה זו השביתה אותו ממשחק פעיל במשך חודשיים.

ב- 8 בינואר 2014 חזר מסי חזר מהפציעה כשנכנס כמחליף במשחק גביע המלך נגד חטאפה. בחצי שעה על המגרש הספיק להבקיע צמד, וברצלונה ניצחה 4-0. חמישה ימים לאחר מכן נבחר מסי למקום השני ב כדור הזהב של פיפ"א. ב- 22 בינואר, במשחק גביע נגד לבאנטה, בישל מסי לראשונה בקריירה שלו שלושה שערים במשחק, כולם ל כריסטיאן טייו. במשחק מול ראיו וייקאנו שנערך ב- 15 בפברואר, הגיע מסי ל-337 שערים במדי ברצלונה, ובכך שבר את שיאו של תלמו סארה לכדורגלן שהבקיע את מספר השערים הרב ביותר של שערים במדי קבוצה ספרדית כלשהי במסגרות רשמיות. ב- 12 במרץ ניצחה ברצלונה במסגרת משחק שמינית גמר ליגת האלופות את מנצ'סטר סיטי ה אנגלית בתוצאה 2-1 והעפילה לרבע גמר המפעל עם התוצאה המצטברת 4-1. במהלך המשחק הבקיע מסי בעיטת עונשין, ובכך הפך לשחקן שמבקיע את מספר השערים הרב ביותר בהיסטוריית המפעל במדי קבוצה אחת, עם 67 שערים לזכותו. ארבעה ימים לאחר מכן, במשחק בו הביסה ברצלונה את אוסאסונה 7-0, הבקיע מסי שלושער, שמונה חודשים לאחר הפעם הקודמת שעשה זו. מסי הפך במשחק זה למבקיע המוביל בהיסטוריה של ברצלונה כולל משחקי ידידות. ב קלאסיקו שנערך שבוע לאחר מכן ב אצטדיון סנטיאגו ברנבאו, כבש מסי שלושער, כששניים מהשלושה הבקיע בבעיטות עונשין מוצלחות, וברצלונה ניצחה 4-3. מסי עקף את אלפרדו די סטפאנו והפך למלך שערי הקלאסיקו בכל הזמנים, עם 21 שערים; כמו כן, חלף גם על פני הוגו סאנצ'ס ויקבע את מעמדו במקום השני בטבלת המבקיעים הגדולים בהיסטוריית הליגה הספרדית.

בעונה זו כשלה ברצלונה לזכות באחד מהתארים שנותרו: היא הודחה ברבע גמר ליגת האלופות על ידי אתלטיקו מדריד, הפסידה בגמר גביע המלך ל ריאל מדריד וסיימה במקום השני בליגה. במסגרת הליגה כבש מסי 28 שערים במהלך עונה זו, המאזן הנמוך ביותר שלו מזה 5 עונות, והוא היה סגן מלך השערים. בסך כל המסגרות היו למסי 41 שערים ו-15 בישולים. ב- 16 במאי האריך מסי את חוזהו בברצלונה בחמש שנים נוספות, חוזה לפיו שכרו יהיה, לפי הערכות, כ-20 מיליון אירו לעונה.

2014/2015 - טרבל שני

מרטינו התפטר מתפקיד המאמן בסוף עונת 2013/2014 ו לואיס אנריקה, קפטן ברצלונה בעבר, התמנה במקומו. בקיץ זה הצטרף ה חלוץ ה אורוגוואיי לואיס סוארס לסגל הקבוצה, אך עקב השעיה לא השתתף במשחקי הקבוצה עד סוף אוקטובר. במחזור הפתיחה של עונת 2014/2015 הבקיע מסי פעמיים בניצחון ברצלונה על אלצ'ה. ב- 27 בספטמבר הבקיע מסי שני שערים ובישל שניים נוספים בניצחון 6-0 על גרנדה. במשחק זה הגיע מסי ל-400 שערים בקריירה המקצועית שלו, הן במדי ברצלונה והן במדי נבחרת ארגנטינה. ב- 22 בנובמבר כבש מסי שלושער נגד סביליה. במשחק זה הגיע מסי ל-253 שערים בליגה הספרדית בכל הקריירה, ובכך תפס את מקומו של תלמו סארה בתור מלך שערי הליגה בכל הזמנים, הישג שהחזיק מעמד מאז 1955. שלושה ימים לאחר מכן, במשחק בו ניצחה ברצלונה 4-0 את אפואל ניקוסיה ה קפריסאית, כבש מסי שלושער והפך למלך שערי ליגת האלופות בכל הזמנים; הוא הגיע ל-74 שערים ושבר את שיאו הקודם של ראול גונזלס. ב- 7 בדצמבר הבקיע מסי שלושער שלישי במהלך פרק זמן של שבועיים בלבד, בדרבי נגד אספניול. גם במשחק זה קבע מסי ציון דרך: הוא היה למלך שערי הדרבי של ברצלונה בכל הזמנים.

על מנת לנצל את היכולת של סוארס כחלוץ מרכזי, החל לואיס אנריקה להציב את מסי באגף ימין, בעמדה בה שיחק תחת פרנק רייקארד. בעונה זו התהדק שיתוף הפעולה של מסי וניימאר; עדות לכך היא מספר הבישולים של מסי לניימאר. השניים, יחד עם לואיס סוארס, היוו את אחת משלישיות ההתקפה הפוריות ביותר באירופה. השלישייה כונתה MSN, ראשי תיבות של שמות השחקנים, כשם פורטל ה אינטרנט של מיקרוסופט. ב- 11 בינואר 2015 הייתה סנונית ראשונה לשיתוף הפעולה הפורה ביניהם: שלושת השחקנים הבקיעו בניצחון 3-1 על אתלטיקו מדריד. למחרת הגיע מסי למקום השני ב כדור הזהב של פיפ"א, בפעם השנייה ברציפות. ב- 15 בפברואר הבקיע מסי שלושער ובישל שער נוסף בניצחון 5-0 על לבאנטה. עם הבישול תפס מסי את מקומו של לואיש פיגו כמלך הבישולים של הליגה הספרדית בכל הזמנים. במשחק שבו ניצחה ברצלונה את ולנסיה 2-0 ב- 18 באפריל, הבקיע מסי את שערו ה-400 במדי ברצלונה. ב- 6 במאי, במשחק הראשון של חצי גמר ליגת האלופות נגד באיירן מינכן ה גרמנית, הבקיע מסי צמד ובישל שער נוסף בניצחון ברצלונה 3-0. את שערו השני הבקיע בהקפצה מעל מנואל נוייר, שוערה של באיירן מינכן לאחר שהטעה את ה בלם היריב ג'רום בואטנג וגרם לו למעוד; השער הפך ל תופעת אינטרנט והיה לרגע הספורט הפופולרי ביותר ב טוויטר לשנת 2015. ברצלונה עלתה ל משחק הגמר למרות הפסד 3-2 בגומלין, בעקבות ניצחונה 5-3 בסיכום שני המשחקים.

ב- 17 במאי כבש מסי את שער הניצחון במשחק הליגה נגד אתלטיקו מדריד. ניצחון זה העניק לברצלונה את תואר אליפות ספרד בעונה זו. מאזנו האישי של מסי במשחקי הליגה עמד על 43 שערים ו-18 בישולים, בכך היה מלך הבישולים וסגן מלך השערים של הליגה בעונה זו. ב- 30 במאי, בגמר גביע המלך מול אתלטיק בילבאו, ניצחה ברצלונה 3-1 וזכתה בתואר. בגמר כבש מסי צמד שערים, כשהראשון מביניהם נכבש לאחר מבצע אישי עם יכולת טכנית גבוהה, אותו החל במחצית המגרש, ובמהלכו היתל בארבעה שחקנים של בילבאו. ב- 6 ביוני, ב גמר ליגת האלופות, ניצחה ברצלונה את יובנטוס ה איטלקית בתוצאה 3-1, עם מסי בהרכב הקבוצה, וזכתה בתואר אלופת אירופה. בזכות זכייה זו השלימה טרבל שני בהיסטוריה שלה; ברצלונה היא הקבוצה הראשונה באירופה שהגיעה להישג שכזה. במסגרת משחקי ליגת האלופות בעונה זו כבש מסי 10 פעמים ובישל 5 פעמים נוספות, כשאף שחקן אחר לא כובש או מבשל יותר ממנו.

2015/2016 - כדור זהב חמישי ודאבל מקומי

ב- 14 בפברואר, במשחק הליגה נגד סלטה ויגו, ניגש מסי ל בעיטת עונשין מ-11 מטרים, אך במקום לבעוט לשער, מסר הצידה ובישל ל לואיס סוארס. המהלך נתפס כמחווה ל יוהאן קרויף, שביצע דבר דומה כשחקן, ובימים ההם נאבק ב סרטן הריאות. במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות בו פגשה ברצלונה את ארסנל ה אנגלית, הבקיע מסי צמד במשחק הראשון ושער נוסף בגומלין. ברצלונה העפילה לרבע גמר המפעל לאחר שהתוצאה המצטברת עמדה על 5-1 לטובתה. אולם, לאחר משחק זה החל רצף של חמישה משחקים בהם מסי לא בישל או הבקיע. במהלך רצף משחקים זה הפסידה ברצלונה לריאל מדריד בקאמפ נואו והודחה מליגת האלופות על ידי אתלטיקו מדריד בשלב רבע הגמר. ב- 17 באפריל עצר את הרצף והבקיע שער בהפסד 1-2 לו ולנסיה. במשחק זה קבע מסי ציון דרך, בהגיעו ל-500 שערים בקריירה המקצוענית שלו.

בעונה זו זכתה ברצלונה באליפות שנייה ברציפות ושישית בשמונה שנים. מסי תרם לזכייה 26 שערי ליגה, שני ל לואיס אלברטו סוארס בקטגוריית כובשי שערי הקבוצה. לראשונה מזה שבע שנים, לא הוביל מסי את הקבוצה בקטגוריה זו. בנוסף לשעריו, תרם 16 בישולים, ובכך היה מלך הבישולים של הליגה במשותף עם סוארס עצמו. עונת 2015/2016 הסתיימה עם משחק גמר הגביע הספרדי מול סביליה. המשחק נגרר ל הארכה, במהלכה בישל מסי פעמיים, באמצעות כדורי עומק, הראשון ל ג'ורדי אלבה והשני ל ניימאר. ברצלונה ניצחה 2-0 והשלימה דאבל מקומי, שביעי בהיסטוריית המועדון. בסך כל המסגרות הבקיע מסי 41 שערים ובישל 23 נוספים.

2016/2017 - נעל זהב אירופית רביעית

עונת 2016/2017 החלה עם זכייתה של ברצלונה ב סופר קאפ הספרדי הודות לניצחון כפול על סביליה. במשחק הראשון בישל מסי שער אחד, ובגומלין כבש שער אחד ובישל אחד נוסף. במחזור הפתיחה של הליגה הספרדית כבש צמד לרשת של ריאל בטיס, עת ניצחה ברצלונה 6-2. במשחק הראשון של ליגת האלופות לעונה זו, בו הביסה ברצלונה את סלטיק ה סקוטית בתוצאה 7-0, כבש מסי שלושער. ב- 20 בספטמבר נפצע במפשעה ונעדר ממשחק פעיל לפרק זמן של שלושה שבועות. לאחר שיבתו לפעילות, הבקיע שלושער בליגת האלופות גם במשחק הביתי בו ניצחה ברצלונה את מנצ'סטר סיטי ה אנגלית בתוצאה 4-1. בפרסי " The Best" ו כדור הזהב שחולקו בסוף שנת 2016 הגיע למקום השני, אחרי כריסטיאנו רונאלדו.

בינואר 2017, בטווח זמן של שבוע בלבד, כבש מסי שלושה שערים בבעיטות חופשיות. שניים מהם היו במסגרת משחקי שמינית גביע המלך נגד אתלטיק בילבאו, שערים שבזכותם העפילה ברצלונה לרבע הגמר. השער השלישי היה שער שוויון מאוחר במשחק אצל ויאריאל, שחילץ את ברצלונה מהפסד. ב- 4 בפברואר, במשחק ליגה נגד בילבאו, הבקיע מסי את שערו ה-27 בבעיטות חופשיות במדי ברצלונה. עם שער זה שבר את שיאו של רונאלד קומאן במועדון, ככובש מספר השערים הרב ביותר בהיסטוריית המועדון בבעיטות חופשיות. במשחק הראשון של שמינית גמר ליגת האלופות הובסה ברצלונה על ידי פריז סן-ז'רמן ה צרפתית בתוצאה 0-4. אף קבוצה בכל היסטוריית המפעל לא הצליחה לכפר על הפסד בהפרש ארבעה שערים או יותר ולעלות לשלב הבא. במשחק הגומלין שנערך ב- 8 במרץ ב קאמפ נואו הבקיע מסי שער בבעיטת עונשין, ברצלונה ניצחה 6-1 והעפילה לשלב הבא, וכך היה מסי שותף פעיל למהפך ראשון מסוגו בהיסטוריית המפעל. על אף ההישג המרשים, הודחה ברצלונה בשלב רבע הגמר על ידי יובנטוס ה איטלקית לאחר הפסד 0-3 ב טורינו ותיקו מאופס בקאמפ נואו. בסך הכול כבש מסי 11 שערים ובישל שניים נוספים בעונה זו בליגת האלופות.

ב- 23 באפריל, במשחק הקלאסיקו בליגה נגד ריאל מדריד שנערך ב סנטיאגו ברנבאו, כבש מסי צמד שערים. השער השני, שנכבש בדקה ה-92, שניות ספורות לפני סיום המשחק, היה גם השער שהעניק לברצלונה ניצחון 3-2. שער הניצחון היה שערו ה-500 בכל המסגרות הרשמיות במדי ברצלונה, והוא חגג אותו במחווה של הורדת חולצתו והצגתה לעיני הקהל העוין במדריד. מסי אמנם סיים את העונה בליגה עם 37 שערים, שבזכותם זכה בתואר מלך השערים של הליגה הספרדית וכן ב נעל הזהב האירופית בפעם הרביעית בקריירה שלו, אך ברצלונה איבדה את האליפות ל ריאל מדריד. בגמר גביע המלך נגד דפורטיבו אלאבס, שהיה גם משחקו האחרון לעונה, הבקיע מסי שער ובישל אחד נוסף ל פאקו אלקאסר. המשחק נחתם בניצחון 3-1 לזכות ברצלונה, שזכתה בתואר זה בפעם ה-29 בתולדותיה. מאזנו הכללי של מסי בעונת 2016/2017 עמד על 54 שערים ו-16 בישולים בכל המסגרות.

2017/2018 - דאבל ונעל זהב חמישית

בתום שלוש שנים בתפקיד, עזב לואיס אנריקה את עמדת מאמן ברצלונה, ובמקומו הוחתם ארנסטו ואלוורדה שהגיע מ אתלטיק בילבאו. ואלוורדה יישם טקטיקה שונה ממה שהיה נהוג בברצלונה בשנים הקודמות - הוא שינה את ה מערך מ-3-3-4 ל-2-4-4, כשלרוב מסי וסוארס מתפקדים בתור שני החלוצים במערך, האחד חלוץ מזויף והשני חלוץ מטרה.

ב- 25 בנובמבר חתם מסי על הארכת חוזהו בברצלונה, המשאיר אותו במועדון עד סוף עונת 2020/2021, ומציב את סעיף השחרור שלו על גובה 700 מיליון אירו. ב- 10 בדצמבר 2017, במשחק ליגה נגד ויאריאל, השווה מסי את שיאו של גרד מילר: מספר השערים הרב ביותר במדי מועדון אחד באחת מהליגות הבכירות באירופה, בהגיעו ל-525 שערים במדי ברצלונה. ב- 4 במרץ 2018, במשחק הליגה נגד אתלטיקו מדריד, כבש מסי את השער היחיד במשחק, בניצחון ברצלונה 1-0, באמצעות בעיטה חופשית. היה זה משחק ליגה שלישי ברציפות בו מסי מבקיע בבעיטה חופשית, הישג חסר תקדים בליגה הספרדית, ובנוסף היה זה שערו ה-600 בקריירה המקצוענית. ב- 14 במרץ, במסגרת גומלין שמינית גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי ה אנגלית, ניצחה ברצלונה 3-0. מסי בישל שער ל עוסמאן דמבלה וכבש את השניים האחרים, ובכך העמיד את מאזנו בליגת האלופות על 100 שערים. ב- 7 באפריל כבש שלושער בניצחון 3-1 על לגאנס.

שלושה ימים לאחר מכן הודחה ברצלונה ברבע גמר ליגת האלופות על ידי רומא ה איטלקית. למרות ניצחון 4-1 במשחק הראשון בקאמפ נואו, ברצלונה הובסה 3-0 במשחק הגומלין והודחה בעונה השלישית ברציפות בשלב רבע הגמר, כשמסי לא מצליח לכבוש שער במהלך התמודדות זו. ב- 21 באפריל נערך גמר גביע המלך בין ברצלונה ל סביליה. ברצלונה הביסה את יריבתה 5-0, ומסי הבקיע את שערה השני של קבוצתו. ב- 29 באפריל, במשחק החוץ נגד דפורטיבו לה קורוניה, הבקיע מסי שלושער עת ניצחה ברצלונה בתוצאה 4-2 וכך הבטיחה את זכייתה באליפות ספרד, הזכייה ה-25 בהיסטוריית המועדון. הזכייה באליפות השלימה דאבל שמיני בתולדות ברצלונה. במסגרת הליגה בעונה זו הבקיע מסי 34 שערים, והוא זכה בתואר מלך השערים של הליגה הספרדית ובתואר נעל הזהב האירופית בפעם החמישית בקריירה, יותר מכל שחקן אחר. ל-34 שעריו בליגה הוסיף 12 בישולים. בסך כל המסגרות עמד מאזנו של מסי בעונה זו על 45 שערים ו-18 בישולים ב-54 הופעות.

2018/2019 - קפטן ברצלונה, תואר לה ליגה עשירי ונעל זהב שישית

בקיץ 2018 עזב קפטן ברצלונה אנדרס אינייסטה את הקבוצה, ומסי, שהיה סגנו בעונה שלפני כן, ירש את תפקידו. ב- 12 באוגוסט הניף מסי את התואר הראשון כקפטן כשזכה עם ברצלונה ב סופר קאפ הספרדי בניצחון 2-1 על סביליה. ב- 19 באוגוסט הבקיע צמד בניצחון 3-0 על דפורטיבו אלאבס במחזור הראשון של העונה, שערו הראשון היה השער ה-6,000 של ברצלונה בלה ליגה.

ב- 18 בספטמבר קבע מסי שיא חדש כאשר כבש את השלושער השמיני שלו ב ליגת האלופות, בניצחון הביתי 4-0 על פ.ס.וו. איינדהובן. ב- 20 באוקטובר כבש ובישל ב-4-2 הביתי על סביליה, אך הוחלף בדקה ה-26 לאחר שנפל ונחבל בידו הימנית. בדיקות שנעשו לאחר מכן אישרו שמדובר בשבר והשאירו את מסי שלשה שבועות מחוץ למגרשים.

ב- 8 בדצמבר כבש מסי שתי בעיטות חופשיות בניצחון החוץ 4-0 על אספניול ב דרבי של ברצלונה. הייתה זאת הפעם הראשונה שהגיע להישג זה בליגה. שערו הראשון היה העשירי לעונה, מה שהפך את מסי לשחקן הראשון שכובש בספרות כפולות בלה ליגה, 13 עונות רצופות. באותו משחק הוא ערך את הופעתו ה-32 בדרבי של ברצלונה, והשווה את שיאו של צ'אבי.

ב- 16 באפריל כבש מסי צמד ב-3-0 מול מנצ'סטר יונייטד, במשחק השני ברבע גמר ליגת האלופות, והעניק לברצלונה 4-0 במצטבר שהעלה אותה לחצי הגמר לראשונה מ- 2015. אלה היו גם השערים הראשונים שלו ברבע גמר ליגת האלופות מאז 2013. ב- 27 באפריל עלה מסי מהספסל וכבש את השער היחיד ב-1-0 על לבאנטה, וזכה עם ברצלונה באליפות העשירית בקריירה. זו הייתה הופעתו ה-450 בלה ליגה, והאליפות הראשונה שלו כקפטן. ב- 1 במאי כבש מסי צמד בניצחון 3-0 במשחק הראשון בחצי גמר ליגת האלופות נגד ליברפול. שערו השני, בעיטה חופשית מכ-30 מטרים, היה שערו ה-600 בקריירת המועדונים שלו, והיה גם בדיוק 14 שנה לאחר שערו הראשון בברצלונה (ובקריירה). בגומלין, שישה ימים לאחר מכן, הובסה ברצלונה 0-4 ב אנפילד, והודחה לאחר 3-4 במצטבר.

ב- 19 במאי במשחק הליגה האחרון לעונה, כבש מסי צמד ב-2-2 מול אייבר, וזכה בתואר הפיצ'יצ'י השלישי ברציפות עם 36 שערים ב-34 הופעות; עם הזכייה השישית הוא השווה את שיאו של תלמו סארה מ-1953. הוא גם זכה ב נעל הזהב האירופית בפעם השישית והשלישית ברציפות. ב- 25 במאי הבקיע מסי את שערו האחרון של העונה בהפסד 1-2 לוולנסיה בגמר הגביע הספרדי, והוא סיים את העונה עם 51 שערים ו-19 בישולים ב-50 הופעות בכל המסגרות.

2019/2020 - כדור זהב שישי ועונת השפל של ברצלונה

בסיום העונה לאחר חזרתה מ פגרת הקורונה מסי זכה בתואר מלך השערים של הליגה, עם 25, ובנוסף גם מלך הבישולים של הליגה, עם 21. בכך הוא שבר את השיא של צ'אבי וקבע שיא חדש במספר בישולים לעונה בלה ליגה, וב-5 הליגות הבכירות בצוותא עם תומאס מולר. ברצלונה סיימה במקום השני בלה ליגה והפסידה את האליפות ליריבה המרה ריאל מדריד. ב-8 באוגוסט ברצלונה שיחקה בגומלין שמינית ליגת האלופות נגד נאפולי. מסי סייע לברצלונה לנצח 3-1 (4-2 בסיכום) על ידי כך שכבש שער, שער נוסף שנפסל בחסות ה- VAR, וסחט פנדל שחברו לקבוצה לואיס אלברטו סוארס תרגם לשער. ב- 14 באוגוסט נערך רבע גמר ליגת האלופות בין ברצלונה ל באיירן מינכן. ברצלונה ספגה את התבוסה הקשה בתולדותיה, כאשר באיירן מינכן הביסה אותה 2-8. בעקבות ההשפלה, המאמן ורבים מההנהלה פוטרו או התפטרו. בסך כל המסגרות הבקיע מסי 31 שערים ובישל 25 נוספים ב-43 הופעות.

בתאריך 25 באוגוסט 2020 הודיע מסי כי הוא רוצה לעזוב את המועדון של ברצלונה. לאחר משא ומתן כושל בין הצדדים, נאלץ מסי להישאר במועדון שנה נוספת עד לתום החוזה. מסי טען בראיון עימו כי הנשיא הבטיח לו כי יוכל להחליט על עתידו בסוף העונה, אך הפר את מילתו. למרות זאת, מסי הבטיח כי יישאר מחויב לברצלונה עד תום החוזה.

2020/2021 - תואר פיצ'יצ'י שמיני וזכייה בגביע הספרדי

העונה נפתחה עם מינויו של רונאלד קומאן למאמן ברצלונה. קומאן הודיע למספר שחקנים בכירים כי הם לא בתוכניותיו וכי הם צריכים למצוא לעצמם קבוצה חדשה, ביניהם לואיס סוארז, חברו הטוב ביותר של מסי. מסי לא פתח טוב את העונה, כאשר לא הצליח לכבוש שער שדה בתשעת המשחקים הראשונים של העונה (אם כי כבש מספר פנדלים). ב- 20 באוקטובר כבש מסי פנדל בניצחון 5-1 נגד פרנצווארוש ובכך הפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שכבש 16 עונות רצופות ב ליגת האלופות. ב-7 בנובמבר מסי כבש צמד כאשר נכנס כחילוף בתוצאה של 1-1 נגד ריאל בטיס. ב-22 בדצמבר קבע מסי שיא חדש, כאשר כבש נגד ויאדוליד את שערו ה-644 במדי ברצלונה, וכך הפך לשחקן שכבש הכי הרבה שערים עבור קבוצה אחת (שבר את שיאו של פלה ב סנטוס). לרגל ההישג, מסי שלח 644 בקבוקי בירה באדוויזר, לכל אחד מהשוערים שהכניע בקריירה בהתאמה.

במהלך גמר הסופר קאפ הספרדי בין ברצלונה ל אתלטיקו בילבאו, מסי ראה את הכרטיס האדום הישיר בדקה ה-120, בעקבות חבטה מכוערת ששלח לשחקן היריבה, וייליברה, כשהכדור לא נמצא באזור. בכך, הפרעוש רשם ציון דרך שלילי כשבפעם הראשונה אחרי 753 הופעות במדי הבלאוגרנה, הוא ראה את הכרטיס האדום. עם החזרה מהשעיה לשני משחקים מסי כבש בגביע נגד ראיו ואיקאנו בניצחון 2-1 וב- 31 בינואר חזר לשחק בליגה, שוב נגד בילבאו, וכבש בכדור חופשי את שערו ה-650 בברצלונה.

ב- 10 במרץ במשחק נגד פריז סן-ז'רמן בשמינית גמר ליגת האלופות, הבקיע מסי שער לחיבורים ממרחק 30 מטרים, אבל ברצלונה סיימה 2-5 בסיכום שני המשחקים והודחה מהמפעל, ובפעם הראשונה מזה 14 שנים לא הגיעה לרבע הגמר. ב- 15 במרץ הבקיע מסי צמד בניצחון 4-1 נגד וסקה ובכך היה לשחקן הראשון בחמש הליגות הבכירות שמגיע ל-20 שערי ליגה לפחות 13 עונות ברציפות. ב- 21 במרץ, בניצחון 6-1 נגד ריאל סוסיאדד (בו כבש צמד), ערך מסי את הופעתו ה-768 במדי ברצלונה, ובכך שבר את שיאו של צ'אבי. ב- 17 באפריל מסי כבש צמד בניצחון 4-0 את אתלטיק בילבאו בגמר גביע המלך הספרדי, ובכך הגיע ל-30 שערים ב-13 עונות ברציפות, ושבר את שיאו של גרד מילר. גביע המלך היה תוארו ה-35 במועדון, ובכך שבר את שיאו של ראיין גיגס למספר תארים במועדון בודד.

במשחקי הליגה האחרונים הציגה ברצלונה כושר גרוע עם הפסדים בבית ל גרנדה ו סלטה ויגו. בשני המקרים כבש מסי שער יתרון לפני שהיריבה כבשה שניים. גם במשחק נגד לבאנטה כבש מסי את השער הראשון במשחק לפני שהוא נגמר בתיקו 3-3. ברצלונה סיימה את העונה במקום השלישי, אחרי אתלטיקו מדריד ו ריאל מדריד, בפעם הראשונה מאז עונת 2007/2008.

מסי סיים את העונה בליגה עם 30 שערים ו-9 בישולים וזכה בתואר ה פיצ'יצ'י בפעם השמינית ובפעם החמישית ברציפות, שניהם שיא של כל הזמנים. כמו כן הוא סיים במקום השני ב נעל הזהב לאחר רוברט לבנדובסקי שזכה בפרס, עם 60 נקודות. בסך כל המסגרות עמד מאזנו של מסי בעונה זו על 38 שערים ו-12 בישולים ב-47 הופעות.

ב- 30 ביוני 2021 תם חוזהו של מסי בברצלונה והוא הפך לשחקן חופשי. לאחר מכן החל משא ומתן על חידוש החוזה בין מסי למועדון. בסופו של דבר המשא ומתן כשל וב-5 באוגוסט 2021 הודיע המועדון שמסי סיים את דרכו בברצלונה. ב- 8 באוגוסט 2021 ערך מסיבת עיתונאים, בה הצהיר כי הוא עשה הכל כדי להישאר בקבוצה, אך היא לא יכלה להכיל את חוזהו בשל מצבה הפיננסי.

פריז סן ז'רמן

ב- 10 באוגוסט 2021, לאחר 21 שנים בהן שיחק בכל הקבוצות של ברצלונה, חתם מסי לשנתיים בקבוצת פריז סן ז'רמן הצרפתית. מסי קיבל את החולצה מספר 30, ולפי הדיווחים הרוויח 35 מיליון יורו נטו לעונה, לא כולל בונוסים.

2021/2022: כדור זהב שביעי

ב־29 באוגוסט 2021 ערך מסי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ניימאר בניצחון 2-0 על סטאד ריימס במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב־15 בספטמבר הוא פתח לראשונה בהרכב, בתיקו 1-1 מול קלאב ברוז' במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. ארבעה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באצטדיון הביתי, בניצחון 2-1 על אולימפיק ליון. את שער הבכורה במדי הקבוצה כבש ב־28 בספטמבר 2021 במסגרת המחזור השני בשלב הבתים של ליגת האלופות, כאשר הבקיע את השער השני בניצחון 2-0 על מנצ'סטר סיטי של ז'וזפ גוארדיולה. ב־20 בנובמבר 2021 כבש מסי את שער הבכורה ב ליגה הצרפתית בניצחון 3-1 על נאנט. ב־28 בנובמבר הוא סיפק שלושה בישולים במשחק בפעם החמישית בקריירה, בניצחון 3-1 בחוץ על סנט אטיין. הוא שחזר הישג זה ב־9 באפריל 2022, בניצחון 6-1 בחוץ על קלרמון פוט.

ב־29 בנובמבר 2021 זכה מסי ב כדור הזהב השביעי שלו, לאחר שכבש 43 שערים וסיפק 18 בישולים בשנת 2021 עבור ברצלונה, פריס סן-ז'רמן וארגנטינה, ולאחר שזכה בקופה אמריקה ובגביע המלך הספרדי. מסי גבר על מועמדים אחרים, כמו רוברט לבנדובסקי ו ז'ורז'יניו.

ב־2 בינואר 2022 הודיעה פריס סן-ז'רמן כי מסי נבדק ונמצא חיובי ל נגיף הקורונה. הוא החמיץ בשל כך שני משחקי ליגה ומשחק גביע. הוא חזר ב־23 בינואר למשחק הביתי בליגה מול סטאד ריימס, שם נכנס כמחליף במחצית השנייה ובישל את השער השלישי בניצחון 4-0. ב־13 במרץ, לאחר שפריס הודחה במפתיע מליגת האלופות בשמינית הגמר על ידי ריאל מדריד, מסי וניימאר ספגו שריקות בוז מחלק מאוהדי פריס ב פארק דה פראנס במשחק הליגה נגד בורדו. קריאות הבוז זכו לביקורת מצד שחקנים, מאמנים ואנשי תקשורת. מאמן פריס, מאוריסיו פוצ'טינו, אמר כי "לשפוט את מסי בצורה הזאת,זה לא הוגן", והוסיף כי "זו הייתה עונת למידה, ולא רק מבחינה מקצועית - המעבר לפריז, הליגה החדשה, החברים החדשים לקבוצה - אלא גם עבור המשפחה שלו. חייבים לקחת את זה בחשבון. זה מכשול, שיכול להשפיע מאוד על כדורגלן". ב־23 באפריל זכה מסי בתואר הראשון שלו בפריס סן-ז'רמן, אליפות צרפת, לאחר תיקו 1-1 בבית עם לאנס, במשחק בו כבש מסי את השער היחיד לזכות קבוצתו, בבעיטה מחוץ לרחבה ממרחק של 17 מטרים מהשער. מסי סיים את עונת הבכורה שלו עם 11 שערים ו־14 בישולים בכל המסגרות. עם 6 שערי ליגה בלבד, הייתה זאת הפעם הראשונה מאז עונת 2005/2006 בה הוא כבש פחות מעשרה שערי ליגה.

ב-27 בפברואר זכה מסי בתואר כדורגלן השנה בעולם מטעם פיפ"א, כשהוא עוקף את כרים בנזמה ו קיליאן אמבפה. את עונת 2023/2022 סיים מסי עם 16 שערים ו-16 בישולים ב-32 הופעות בליגה הצרפתית. בסיום העונה, הודיע מסי שיעזוב את פריז סן ז'רמן אחרי שנתיים בקבוצה.

אינטר מיאמי

ב-15 ביולי 2023 חתם באינטר מיאמי מליגת ה- MLS.

לאחר אישור עזיבתו מ פ.ס.ז', מסי נקשר לחזרה למועדון לשעבר ברצלונה, כמו גם למעבר כסף גדול למועדון הליגה המקצוענית הסעודית אל-הילאל, אך החלטתו בסופו של דבר לחתום במועדון ה כדורגל אינטר מיאמי. נמסר לנשיא ברצלונה ג'ואן לאפורטה עד 5 ביוני 2023. ברצלונה לא הצליחה להחתים אותו בגלל אילוצים כספיים.

ב-7 ביוני, אינטר מיאמי פרסמה סרטון ברשתות החברתיות שלהם, הרמז על החתמתו הקרובה של מסי. את כוונתו להצטרף למיאמי בראיון משותף למונדו דפורטיבו וספורט, בו אמר שהם "לא סגרו את זה ב-100 אחוז"; MLS גם הצהירה כי העסקה לא הושלמה סופית. הוא הסביר שלמרות שהליגה קיבלה הכל והיה בסדר מבחינתו לחזור לברצלונה, נותרו דברים רבים לעשות כמו הורדת משכורות ומכירת שחקנים, והוא לא רצה לעבור את זה שוב או להיות אחראי לזה. הוא אישר שמועדונים אירופיים אחרים פנו אליו, אך ברצלונה הייתה הקבוצה האירופית היחידה בה רצה לשחק.

ב-15 ביולי 2023, אינטר מיאמי הודיעה על החתמתו של מסי על חוזה לשנתיים וחצי. הוא הוצג רשמית למעריצים באירוע ששודר בשידור חי, שכונה "La PresentaSÍon", באצטדיון DRV PNK למחרת יחד עם חברו לשעבר של ברצלונה, סרג'יו בוסקטס. שכרו הבסיסי נקבע על 12 מיליון דולר עם פיצוי מובטח בסך כולל של 20.4 מיליון דולר לעונת 2023; מסי גם אמור להרוויח מניות נוספות ממכירת חולצות, מנויים ל-MLS Season Pass והנתח במועדון עצמו.

2023: זכייה בגביע הליגות וכדור הזהב השמיני

מסי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-21 ביולי במשחק גביע הליגה נגד קרוז אזול, כשהבקיע בבעיטה חופשית בזמן הפסקה לניצחון 1-2. לאחר שכבש תשעה שערים בששת משחקיו הראשונים במיאמי, מסי פתח בגמר גביע הליגות 2023 נגד נאשוויל SC ב-19 באוגוסט לפני שנאשוויל השוותה במחצית השנייה. המשחק הסתיים בדו-קרב פנדלים בו ניצחה מיאמי 10-9, כאשר מסי הבקיע את הראשון, והעניק למועדון את הגביע הראשון שלהם אי פעם.

מסי ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS ב-26 באוגוסט, נכנס כמחליף בדקה ה-60 וכבש שער מאוחר בניצחון חוץ 0-2 מול ניו יורק רד בולס, מה ששם קץ לרצף של אינטר ללא ניצחון בליגת אחד עשר. השער הראשון של מסי בעונה הסדירה זיכה אותו בשער המשחק עם 89.7% מהקולות. ב-30 באוקטובר, בעקבות זכייתו בגביע העולם עם ארגנטינה וגביע ליגה 1 עם פ.ס.ז', הוענק למסי כדור הזהב השמיני שמאריך את השיא . מסי סיים את עונתו הראשונה באינטר מיאמי עם 11 שערים ב-14 משחקים, לאחר ששיחק במשחקו האחרון בהפסד 1-0 ל שארלוט FC ב-21 באוקטובר. מיאמי סיימה במקום ה-14 במזרח, לאחר שלא ניצחה בשבעת משחקיה האחרונים.

נבחרת ארגנטינה

2004-2005: הצלחה בנבחרות הנוער

לקראת הטורניר העסיק מסי מאמן כושר אישי על מנת להגדיל את מסת השריר שלו, והוא חזר לסגל הנבחרת במצב משופר לקראת גביע העולם עד גיל 20. הוא נותר מחוץ להרכב הפותח במשחקה הראשון של ארגנטינה בשלב הבתים נגד ארצות הברית, עלה במחצית כשהתוצאה 0-1 לטובת היריבה, אך לא הצליח לשנות את התוצאה. לאחר ההפסד, ביקשו השחקנים הבכירים מהמאמן פרנסיסקו פרארו לתת למסי, שטרם חגג 18, לפתוח, מכיוון שהם רואים בו את השחקן הטוב ביותר בנבחרת. מסי פתח בשני המשחקים הבאים, בהם ניצח ארגנטינה את מצרים ו גרמניה, ואף כבש שער אחד, אך תרומתו המכריעה הגיעה בשלב הנוקאאוט, אליה העפילה ארגנטינה מהמקום השני בבית בזכות שני הניצחונות. שער שוויון מול קולומביה בשמינית הגמר, שער ובישול מול ספרד הפייבוריטית ברבע הגמר, ובחצי הגמר כבש שער תוך פחות מ־7 דקות מול ברזיל, האלופה המכהנת, במשחק שהסתיים בתוצאה 2-1 ובעקבותיו העפילה ארגנטינה לגמר. לקראת הגמר קיבל מסי את כדור הזהב של הטורניר. בגמר, מול ניגריה, כבש מסי שני בעיטות עונשין בניצחון 2-1, ארגנטינה זכתה בגביע העולם החמישי, ומסי זכה גם בנעל הזהב לאחר שכבש שישה שערים. הופעותיו עוררו השוואות עם אגדת ארגנטינה דייגו מראדונה, שהוביל את ארגנטינה ב־1979 לזכייה בתואר.

2005: תחילת הדרך בנבחרת הבוגרת

בעקבות הישגיו עם הנבחרת הצעירה, הוא זומן לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן חוסה פקרמן למשחק ידידות מול הונגריה ב־17 באוגוסט 2005. בדקה ה־63, באצטדיון פרנץ פושקש ב בודפשט, ערך מסי את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת ארגנטינה, רק על מנת לקבל כרטיס אדום פחות מדקה לאחר מכן. המגן ההונגרי וילמוש ואנצאק אחז בחולצתו של מסי, שבתגובה הכה אותו בזרועו על מנת להשתחרר, דבר שהשופט, בהחלטה שנויה במחלוקת, פירש כמרפק מכוון. על פי הדיווחים, מסי מירר בבכי בחדר ההלבשה לאחר ההרחקה. הוא חזר לנבחרת ב־3 בספטמבר, בהפסד 0-1 ל פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006, בעת שארגנטינה כבר הבטיחה את מקומה במונדיאל. הוא נכנס כמחליף בדקה ה־80, בהופעה עליה הכריז כ"בכורה מחודשת". במשחק המוקדמות הבא, בניצחון 2-0 על פרו, פתח מסי לראשונה בהרכב נבחרת ארגנטינה, ואף סחט בעיטת עונשין אותה תרגם חואן רומן ריקלמה לשער. לאחר המשחק תיאר פקרמן את מסי כ"תכשיט". מסי המשיך להיות שחקן קבוע בסגל נבחרת ארגנטינה, ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד הידידותי 2-3 ל קרואטיה, ב־1 במרץ 2006. שבוע לאחר מכן הוא נפצע בשריר הירך האחורי במדי ברצלונה, אך חזר לכושר וזומן במאי לסגל של פקרמן לקראת מונדיאל 2006 שנערך ב גרמניה. לאחר ששותף בניצחון 2-0 על אנגולה במשחק הכנה למונדיאל, זכה מסי לשבחים על משחקו, ופקרמן אמר בסיום המשחק: "מסי משדרג את הקבוצה כשהוא עולה לשחק".

2006: הופעה ראשונה במונדיאל

במשחק הפתיחה של ארגנטינה ב מונדיאל 2006, ניצחה ארגנטינה 2-1 את חוף השנהב, אך למרות הציפיות הגבוהות מסי לא שותף. במשחק השני, מול סרביה ומונטנגרו, הפך מסי לשחקן הצעיר ביותר שמייצג את ארגנטינה במונדיאל, כאשר החליף את מקסי רודריגס בדקה ה־75. שלוש דקות לאחר מכן הוא כבר בישל ל הרנן קרספו את השער הרביעי של ארגנטינה, ובדקה ה־88 הוא כבש בעצמו וקבע את תוצאת הסיום, 6-0. עם שער זה הוא הפך לכובש הצעיר ביותר של ארגנטינה בגביע העולם, והשישי הצעיר ביותר בכל תולדות המונדיאל. במשחק זה הבטיחה ארגנטינה את ההעפלה לשלב הבא, ולכן מסי פתח במשחק האחרון בשלב הבתים, נגד הולנד. מסי התקשה להרשים, והמשחק הסתיים בתיקו מאופס, שבעקבותיו העפילה ארגנטינה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית. במשחק שמינית הגמר מול מקסיקו, נכנס מסי בדקה ה־84 במצב של 1-1, וכמעט הכריע את ההתמודדות אך שער שכבש נפסל בשל נבדל. בסופו של דבר ניצחה ארגנטינה 2-1 ב הארכה והעפילה לרבע הגמר. במשחק רבע הגמר מול גרמניה, מסי לא שותף, וצפה בנבחרתו סופגת שער שוויון מאוחר לאחר שכבר הייתה ביתרון. לאחר הארכה המשחק עבר להכרעה בדו־קרב בעיטות עונשין, וארגנטינה הפסידה בו 2-4 והודחה מהטורניר. למרות שזכה להערכה על ביצועיו בנבחרת, החליט פקרמן לעזוב את תפקידו, ובמקומו מונה אלפיו באסילה.

2007: גמר קופה אמריקה ראשון

עם התפתחותו של מסי כאחד השחקנים הצעירים הטובים בעולם, הוא הבטיח את מקומו בהרכב הפותח של אלפיו באסילה, כחלק מנבחרת שנחשבה לפייבוריטית לזכות ב קופה אמריקה 2007 שנערך ב וונצואלה. באסילה היה מאמנה של הנבחרת גם ב־ 1993, אז זכתה בתואר האחרון שלה. מסי פתח בשני משחקיה הראשונים של ארגנטינה בטורניר, בישל ל הרנן קרספו בניצחון 4-1 על ארצות הברית, ובניצחון 4-2 על קולומביה הוא סחט בעיטת עונשין אותה תרגם קרספו לשער. לאחר שארגנטינה הבטיחה את העפלתה לשלב הבא, נותר מסי על הספסל במשחק נגד פרגוואי, עלה כמחליף, ובישל ל חאבייר מסצ'ראנו את השער היחיד במשחק, שהותיר את ארגנטינה עם מאזן מושלם בשלב הבתים. בשלב רבע הגמר, כבש מסי את השער השלישי בניצחון 4-0 על פרו, ובחצי הגמר כבש שער מרהיב בניצחון 3-0 על מקסיקו. בגמר הובסה ארגנטינה באופן מפתיע בתוצאה 0-3 על ידי ברזיל, שחסרה את כוכביה הגדולים כמו רונאלדיניו ו קאקה. ההפסד הלא צפוי גרר ביקורת קשה על הנבחרת מצד האוהדים ה ארגנטינאים, ביקורת ממנה מסי חמק בשל גילו הצעיר ומעמדו המשני לכוכב הנבחרת, חואן רומן ריקלמה. מסי נבחר על ידי CONMEBOL לשחקן הצעיר המצטיין של הטורניר, לנבחרת הטורניר, ושערו נגד מקסיקו נבחר לשער הטורניר.

2008: מדליית זהב אולימפית

בקיץ 2008, לקראת אולימפיאדת בייג'ינג, זומן מסי לסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה, במטרה לקחת חלק ב טורניר הכדורגל האולימפי. אך המשחקים האולימפיים חפפו למשחקי מוקדמות ליגת האלופות בהם השתתפה ברצלונה, שיכלה כעת באופן חוקי לסרב לתת למסי להשתתף באולימפיאדה. מכיוון שתופעה זו חזרה על עצמה גם בקבוצות אחרות, התערבה פיפ"א בנושא והחליטה ביולי 2008 כי המועדונים יאולצו לאפשר לכל השחקנים עד גיל 23 להשתתף במשחקים האולימפיים, באותו האופן בו היה נהוג באולימפיאדות קודמות. מסי כבר נסע ל בייג'ינג, אך ברצלונה לא ויתרה והגישה ערעור ל בית הדין לבוררות בספורט, שקיבל את בקשת המועדון. לבסוף, לאחר שיחה עם מאמנו החדש בברצלונה, ז'וזפ גוארדיולה (שבעצמו זכה במדליית זהב אולימפית ב ברצלונה 1992), התירה ברצלונה למסי להישאר בבייג'ינג בנבחרת האולימפית של סרחיו באטיסטה.

במשחק הראשון בטורניר האולימפי, מסי כבש ובישל וסייע לנבחרתו לנצח 2-1 את חוף השנהב. ארגנטינה ניצחה גם את אוסטרליה והבטיחה את העפלתה לשלב הבא. מסי קיבל מנוחה במשחק האחרון בשלב הבתים, וארגנטינה ניצחה בלעדיו 2-0 את סרביה והעפילה לרבע הגמר עם מאזן מושלם של 3/3 ניצחונות. ברבע הגמר כבש מסי את השער הראשון ובישל ל אנחל די מריה את שער הניצחון, בניצחון 2-1 ב הארכה על הולנד. לאחר שהביסה 3-0 את יריבתה ההיסטורית ברזיל בחצי הגמר, ניצחה ארגנטינה 1-0 בגמר האולימפי את ניגריה, כאשר מסי בישל לדי מריה את השער היחיד במשחק, ושחקניה עוטרו בזהב האולימפי. למרות היעדרו של פרס השחקן הטוב ביותר בטורניר האולימפי, פיפ"א הדגישה את הקמפיין האישי של מסי בכך שהוא "גרם למגנים לצרות יותר מכל שחקן אחר בטורניר". יחד עם חואן רומן ריקלמה ו חאבייר מסצ'ראנו, הוא אוזכר כשחקן הבולט בנבחרת שזכתה בטורניר.

2008-2010: מונדיאל עם מראדונה

באוקטובר 2007 החלו מוקדמות המונדיאל. ארגנטינה ניצחה את שלושת משחקיה הראשונים, אך לאחר מכן הגיע הפסד וארבעה משחקים רצופים שהסתיימו בתיקו. באוקטובר 2008 נשבר הרצף, וארגנטינה ניצחה 2-1 את אורוגוואי החזקה, כאשר מסי כובש את השער הראשון. ארבעה ימים לאחר מכן שבה ארגנטינה לסורה והפסידה 0-1 ל צ'ילה, הפסד שבעקבותיו התפטר מאמן הנבחרת, אלפיו באסילה. מי שהחליף אותו בתפקיד היה אגדת העבר דייגו מראדונה. במשחקו הראשון של מראדונה על הקווים, במרץ 2009, הביסה ארגנטינה 4-0 את ונצואלה, כאשר מסי כובש את השער הראשון. באותו משחק לבש מסי בפעם הראשונה את החולצה מספר 10 של ארגנטינה, לאחר פרישתו של חואן רומן ריקלמה. המשך דרכו של מראדונה בנבחרת לא הייתה מרשימה במיוחד. ארבעה ימים לאחר הניצחון על ונצואלה ספגה ארגנטינה תבוסה 1-6 משפילה ל בוליביה החלשה יחסית. במחזור הבא ניצחה ארגנטינה, אך מייד לאחר מכן ספגה שלוש הפסדים רצופים שדרדרו אותה עד למקום החמישי כשנותרו שני מחזורים לסיום המוקדמות, שמוביל לפלייאוף עלייה למונדיאל. בסופו של דבר, ארגנטינה ניצחה את שני המשחקים הנותרים ( פרו ו אורוגוואי) והעפילה ישירות למונדיאל מהמקום הרביעי בבית. מסי סיים את טורניר המוקדמות עם ארבעה שערים בלבד ב־18 משחקים.

לאחר שתי עונות עמוסות תארים בברצלונה, ולאחר זכייתו בפרסי הכדורגל הנחשבים בעולם ( כדורגלן השנה בעולם, כדור הזהב ו נעל הזהב האירופית), עלה רף הציפיות מהנבחרת בהנהגתו של מסי. האוהדים, כמו גם תקשורת הספורט העולמית, ציפו ממנו לשחזר את הישגיו של מראדונה ב מונדיאל 1986, ציפיות אליהן הצטרף מראדונה עצמו. לקראת ה מונדיאל, שהתקיים ב דרום אפריקה, שינה מראדונה את המערך של הנבחרת למערך דומה לברצלונה; מערך 4-3-1-2, כאשר מסי משחק מאחורי שני החלוצים. המונדיאל נפתח בצורה מבטיחה: ניצחון דחוק 1-0 על ניגריה, ניצחון מרשים 4-1 על קוריאה הדרומית, וניצחון 2-0 על יוון שהותיר אותה מושלמת עם 9/9 נקודות. מסי שיחק טוב אך לא כבש, ובישל רק את השער האחרון של שלב הבתים, במשחק בו שימש כקפטן הנבחרת בפעם הראשונה ואף זכה לפרס מצטיין המשחק.

ארגנטינה לא התקשתה בשמינית הגמר מול מקסיקו, עם ניצחון 3-1. אך למרות הפתיחה המצוינת, הודחה ארגנטינה ברבע הגמר עם הפסד 0-4 ל גרמניה, הדחה זהה ל־ 2006. היה זה ההפסד הגדול ביותר של ארגנטינה בגביע העולם, מאז ההפסד 0-4 ל הולנד ב־ 1974. לאחר הטורניר, פיפ"א זיהתה את מסי כאחד מעשרת השחקנים הטובים ביותר במונדיאל, תוך ציון הקצב והיצירתיות ה"יוצאים מן הכלל" שלו, והכדרור, הבעיטה והמסירה ה"מרהיבים והיעילים" שלו. לעומת זאת, בארגנטינה היה מסי מושא לביקורת קשה. כשחקן הטוב בעולם, הייתה ציפייה ממסי להוביל את הנבחרת הבינונית לזכייה בתואר, כפי שניתן לטעון כי מראדונה עשה בזמנו, אבל הוא לא הצליח לשחזר בנבחרת את הופעותיו הספקטקולריות בברצלונה, מה שהוביל להאשמות כי אכפת לו מהמועדון שלו יותר ממולדתו.

2011: קופה אמריקה ביתי

לאחר המונדיאל הוחלף מראדונה ב סרחיו בטיסטה, המאמן שהוביל את ארגנטינה ומסי לזכייה במדליית זהכ אולימפית ב בייג'ינג 2008. בטיסטה הצהיר כי מתכוון לבנות את הנבחרת סביב מסי, ולתפקד אותו כמספר 9 מזויף במערך 4-3-3, באותה צורה שזכתה להצלחה רבה בברצלונה באותה עת. למרות שמסי כבש לא פחות מ־53 שערים בעונת 2010/11 במדי ברצלונה, הוא לא כבש שער במשחק רשמי לזכות ארגנטינה מאז מרץ 2009. ב־17 באוקטובר 2010 ניצחה ארגנטינה 1-0 את ברזיל, כאשר מסי כבש את השער היחיד במשחק בדקה ה־90. ב־9 בפברואר 2011 הבקיע מסי שוב שער ניצחון בדקה ה־90, ועזר לנבחרתו לנצח 2-1 את פורטוגל.

ביולי 2011 אירחה ארגנטינה את ה קופה אמריקה 2011, טורניר בו נתלו תקוות רבות, לאחר שארגנטינה לא הניפה את הגביע מאז 1993. למרות שהנבחרת נבנתה סביבו, בצורת השערים של מסי נמשכה גם בקופה, שנגמרה באכזבה מבחינת ארגנטינה. בשני משחקיה הראשונים, נגד בוליביה ו קולומביה, סיימה ארגטינה בתיקו, כאשר מסי זכה בפרס איש המשחק בתיקו 1-1 מול בוליביה. התקשורת ציינה כי מסי התקשה לשתף עם פעולה עם חברו להתקפה קרלוס טבס, שזכה לאהדה גדולה יותר מצד האוהדים הארגנטינאים. כתוצאה מכך, ספג מסי שריקות בוז מצד אוהדי קבוצתו בפעם הראשונה בקריירה. מסי ספג ביקורות רבות גם על כך כי היה נראה שלא שר את המנון ארגנטינה לפני תחילת המשחק. במהלך המשחק האחרון והמכריע בשלב הבתים, ספסל באטיסטה את טבס, ומסי סיפק הופעה טובה ובישל שני שערים בניצחון 3-0 על קוסטה ריקה, ניצחון שבעקבותיו העפילה ארגנטינה לרבע הגמר מהמקום השני בבית. ברבע הגמר התמודדה ארגנטינה מול אורוגוואי. מסי בישל ל גונסאלו היגוואין שער שוויון במחצית הראשונה, ולמרות שבסיומה נותרה אורוגוואי בעשרה שחקנים, לא מצאה ארגטינה את שער הניצחון. לאחר הארכה, המשחק עבר להכרעה בדו־קרב בעיטות עונשין בו הפסידה ארגנטינה 4-5 לאורוגוואי, שהמשיכה עד להנפת הגביע. מסי סיים את הטורניר ללא שערים, אך עם מירב הבישולים (3) ושני פרסי איש המשחק (מתוך ארבעה משחקים).

2011-2013: קפטן הנבחרת

לאחר ההדחה המאכזבת מהקופה אמריקה, מונה אלחנדרו סאבלה למאמן נבחרת ארגנטינה. באוגוסט 2011 העניק סאבלה למסי את תפקיד קפטן הנבחרת באופן קבוע, במקום חברו לקבוצה חאבייר מסצ'ראנו. מסי, השמרן מטבעו, המשיך להוביל את נבחרתו כשחקן הטוב ביותר שלה, ומסצ'ראנו נותר מנהיג הקבוצה בפועל על המגרש. סאבלה עיצב מחדש את הנבחרת, קרלוס טבס הודח, ושחקנים נוספים שזכו באליפות העולם ובמשחקים האולימפיים בנבחרות הצעירות יחד עם מסי זומנו לנבחרת. בבכורה של סאבלה כמאמן ב־7 באוקטובר, כשהוא משחק בתפקיד חופשי יותר ובקבוצה משתפרת, שבר מסי את בצורת השערים שלו כשכבש ובישל בניצחון 4-1 על צ'ילה במסגרת המחזור הראשון ב מוקדמות מונדיאל 2014. היה זה שערו הראשון במדי ארגנטינה במסגרת תחרותית מאז מרץ 2009, בבכורה של דייגו מראדונה על הקווים.

תחת סאבלה, שיעור כיבוש השערים של מסי עלה באופן דרסטי; מ־17 שערים ב־61 הופעות תחת המאמנים הקודמים, הוא כבש 25 שערים ב־32 הופעות בשנים 2011-2014. הוא כבש 12 שערים ב־9 הופעות עבור ארגנטינה בשנת 2012, והשווה את שיאו של גבריאל באטיסטוטה משנת 1998. ב־29 בפברואר 2012 הוא כבש את השלושער הבינלאומי הראשון שלו, בניצחון 3-1 על שווייץ במסגרת משחק ידידות, ועשה זאת פעמיים נוספות בשנה וחצי הבאות, במשחקי ידידות מול ברזיל ו גואטמלה. ב־10 בספטמבר 2013 כבש מסי צמד בעיטות עונשין בניצחון 5-2 על פרגוואי במסגרת מוקדמות המונדיאל, ועם ניצחון זה הבטיחה ארגנטינה את ראשות הבית ואת ההעפלה למונדיאל. בסך הכול כבש מסי עשרה שערים ב־14 משחקים בקמפיין המוקדמות (שני רק ל לואיס סוארס). עם סיום שנת 2013, ניצב מסי עם 37 שעריו במקום השני בטבלת מלכי השערים של נבחרת ארגנטינה, שני רק לבאטיסטוטה. במקביל לביצועיו המשופרים על המגרש, האהדה כלפיו בארגנטינה הלכה וגברה.

2014: גמר המונדיאל

מסי הגיע ל מונדיאל 2014, שנערך ב ברזיל לאחר עונה לא מוצלחת ורוויית פציעות בברצלונה, אך עם תחילת הטורניר הוא נתן הופעות מרשימות ונבחר לאיש המשחק בכל ארבעת משחקיה הראשונים של ארגנטינה. ב־15 ביוני 2014, במשחקו הראשון במונדיאל כקפטן ארגנטינה, כבש מסי את השער השני בניצחון 2-1 על בוסניה והרצגובינה. היה זה השער הראשון של מסי במונדיאל מאז הופעת הבכורה שלו במפעל שמונה שנים קודם לכן. ב־21 ביוני, בניצחון 1-0 על איראן, הבקיע מסי את שער הניצחון בתוספת הזמן, בבעיטה ממרחק 23 מטרים. ב־25 ביוני, במשחק השלישי והאחרון בשלב הבתים, כבש מסי צמד שערים בניצחון 3-2 על ניגריה, וארגנטינה נותרה מושלמת בשלב הבתים והעפילה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית. ב־1 ביולי בישל מסי ל אנחל די מריה את שער הניצחון במשחק שמינית הגמר נגד שווייץ, שתי דקות לסיום ה הארכה. מסי נבחר לשחקן המצטיין בפעם הרביעית ברציפות. ב־5 ביולי העפילה ארגנטינה לחצי הגמר, לאחר ניצחון 1-0 על בלגיה, בפעם הראשונה מאז 1990. בחצי הגמר, לאחר 120 דקות נטולות שערים, גברה ארגנטינה על הולנד בדו־קרב בעיטות עונשין כאשר מסי כובש את הבעיטה הראשונה של נבחרתו, והעפילה לגמר.

ה גמר נערך ב־13 ביולי ב מרקנה, והוכרז כקרב בין השחקן הטוב בעולם (מסי) לנבחרת הטובה בעולם ( גרמניה), וכשחזור של גמר מונדיאל 1990 ( דייגו מראדונה מול גרמניה המערבית). בחצי השעה הראשונה של המשחק היה מסי מעורב בשער שכבש גונסאלו היגוואין, אך נפסל בשל נבדל. לאחר מכן החמיץ מסי מספר הזדמנויות לשער, במיוחד עם תחילת המחצית השנייה כאשר פרץ עם הכדור מהאגף השמאלי ובעט לשער, אך הכדור חלף ליד הקורה הרחוקה. לבסוף, המחליף הגרמני מריו גצה כבש בדקה ה־113 בתוך ה הארכה והעניק לגרמניה את גביע העולם. בסיום המשחק קיבל מסי את כדור הזהב של המונדיאל. מסי סיים את המונדיאל במקום השלישי מבין כובשי השערים (ארבעה שערים ובישול; מתחת חאמס רודריגס ו תומאס מילר, ובצוותא עם ניימאר ו רובין ואן פרסי), יצר הכי הרבה הזדמנויות, השלים הכי הרבה כדרורים, מסר הכי הרבה לרחבת העונשין והגביה הכי כדורים בטורניר כולו. למרות זאת, הזכייה הייתה שנויה במחלוקת משום שמסי לא כבש כלל בשלב הנוקאאוט; נשיא פיפ"א ספ בלאטר הביע את הפתעתו, ומראדונה טען כי הבחירה במסי נבעה ממטרות שיווקיות.

2015: גמר קופה אמריקה שני

לאחר המונדיאל מונה טאטה מרטינו, שהיה מאמנו של מסי בברצלונה בעונה החולפת, למאמן נבחרת ארגנטינה. כסגנית אלופת העולם, ארגנטינה הגיעה לטורניר קופה אמריקה 2015 כמועמדת לזכייה. במשחק הראשון של שלב הבתים מול פרגוואי, הבקיע מסי ב בעיטת עונשין את שערו היחיד בטורניר, וארגנטינה איבדה יתרון שני שערים במחצית בדרך לתיקו 2-2. מסי נבחר לשחקן המצטיין במשחק אך הוא דחה את קבלת הפרס. נבחרת ארגנטינה סיימה את שלב הבתים במקום הראשון, אחרי שני ניצחונות בתוצאה 1-0, על האלופה המכהנת אורוגוואי, ועל ג'מייקה. במשחק נגד ג'מייקה, שנערך ב־20 ביוני, הגיע מסי ל-100 הופעות במדי הנבחרת, והפך לארגנטינאי החמישי בלבד שמגיע לציון דרך זה.

ברבע הגמר שנערך ב־26 ביוני, התמודדה ארגנטינה מול קולומביה. למרות שליטה מוחלטת של ארגנטינה, משחק יוצא מן הכלל של השוער הקולומביאני דויד אוספינה גרם ל־90 דקות נטולות שערים, וההכרעה עברה לדו־קרב בעיטות עונשין. מסי כבש את הבעיטה הראשונה, ולאחר שבעה סיבובים גברה ארגנטינה בתוצאה 5-4. בחצי הגמר הצטיין מסי כפליימייקר כאשר בישל שלושה משערי נבחרתו בניצחון 6-1 על פרגוואי, והוא אף זכה לתשואות מהקהל העוין בתחילה. הוא אף זכה בפרס איש המשחק, בפעם הרביעית בטורניר. ה גמר נערך ב־4 ביולי ב אצטדיון הלאומי של צ'ילה מול צ'ילה, וארגנטינה הגיעה אליו כפייבוריטית. למרות זאת, ארגנטינה כשלה גם הפעם והמשחק הסתיים אף הוא בתיקו מאופס בתום 90 הדקות וגם בתום ה הארכה. בדו-קרב בעיטות העונשין, מסי כבש את בעיטתו בסיבוב הראשון, אך הוא היה היחיד בנבחרתו שהבקיע, וארגנטינה הפסידה בתוצאה 1-4. מסי סיים את הטורניר כמלך הבישולים (בצוותא עם חורחה ואלדיביה הצ'יליאני), והוא נבחר לשחקן המצטיין בטורניר, אך הוא דחה את קבלת הפרס בתום משחק הגמר. ההפסדים ב גמר המונדיאל והקופה אמריקה, ובצורת התארים הנמשכת מאז 1993, הביאו שוב לביקורת עזה מצד התקשורת והאוהדים בארגנטינה.

2016-2017: גמר שלישי בקופה אמריקה, פרישה וחזרה

שנה בלבד לאחר מכן נערך גביע המאה של קופה אמריקה, מהדורה חגיגית של הטורניר לציון 100 שנים להקמתה של התאחדות הכדורגל הדרום־אמריקאית, CONMEBOL. מקומו של מסי בהרכב הנבחרת הועמד בסכנה, לאחר שספג פציעה בגבו בניצחון 1-0 של ארגנטינה על הונדורס ב־27 במאי, במסגרת משחק ידידות. מאוחר יותר דווח כי הוא סבל מחבלה באזור המותן. במשחק הפתיחה של הטורניר נשאר מסי על הספסל, וארגנטינה ניצחה בלעדיו 2-1 את האלופה המכהנת, צ'ילה. גם במשחק השני מול פנמה מסי לא פתח בהרכב, החליף את אוגוסטו פרננדס בדקה ה־61 וכבש שלושער תוך 19 דקות בניצחון 5-0 שהעלה את ארגנטינה לרבע הגמר. במשחק האחרון בשלב הבתים שיחק מסי את המחצית השנייה כולה בניצחון 3-0 על בוליביה.

ב־18 ביוני, ברבע הגמר מול ונצואלה, פתח מסי לראשונה בהרכב, בישל פעמיים וכבש שער נוסף בניצחון 4-1. במשחק זה השווה מסי את מאזן השערים של גבריאל באטיסטוטה, מלך השערים של נבחרת ארגנטינה. שלושה ימים לאחר מכן הוא שבר את השיא והפך למלך השערים, כאשר כבש שער בבעיטה חופשית ובישל פעמיים בניצחון 4-0 על ארצות הברית בחצי הגמר. הוא נבחר לאיש המשחק, בפעם השלישית בטורניר.

ה גמר היה שחזור של הגמר מהשנה שעברה, כאשר ארגנטינה וצ'ילה סיימו בתיקו נטול שערים והמשחק עבר להכרעה בדו־קרב בעיטות עונשין. מסי בתורו בעט את הכדור מחוץ למסגרת השער, וצ'ילה ניצחה 4-2 בבעיטות עונשין, בפעם השנייה בתוך שנה. היה זה ההפסד הרביעי של מסי בגמר, ושנה שלישית ברציפות, והוא נצפה ממרר בבכי על המגרש לאחר ההפסד. מיד עם ההפסד פרש מסי מהנבחרת בשידור חי: "זה נגמר, הפסדתי ארבעה גמרים בנבחרת, אז כנראה שזה לא בשבילי. הסיפור שלי בנבחרת הסתיים". מסי סיים כסגן מלך השערים (לאחר אדוארדו ורגאס) עם חמישה שערים, ומלך הבישולים עם ארבעה כאלו. הוא זכה בהכי הרבה פרסי איש המשחק (3), אך הפסיד את פרס השחקן המצטיין של הטורניר ל אלכסיס סאנצ'ס.

לאחר הצהרתו המפתיעה של מסי, האוהדים בארגנטינה החלו בקמפיין על מנת לשנות את דעתו. כשהקבוצה נחתה ב בואנוס איירס האוהדים קיבלו את פניו של מסי עם שלטים "מסי אל תלך". נשיא ארגנטינה מאוריסיו מאקרי דחק במסי לא לעזוב ואמר: "אנחנו בני מזל, זו מתנה מאלוהים שיש לך את השחקן הטוב ביותר בעולם. ליאו מסי הוא הדבר הגדול ביותר שיש לנו בארגנטינה ואנחנו צריכים לדאוג לו". במאמץ לשכנע את מסי, ראש עיריית בואנוס איירס, הוראסיו רודריגס לארטה, חשף פסל של מסי בבירה. גם דייגו מראדונה ושחקני עבר נוספים הפצירו במסי לחזור לנבחרת. המערכה נמשכה גם ברחובות, כאשר ב־2 ביולי נערכה הפגנת המונים ב אובליסק של בואנוס איירס תחת הסיסמה "אל תלך ליאו", שהפכה ל האשטאג פופולרי.

שבוע בלבד לאחר הודעת הפרישה דיווח העיתון הארגנטינאי "לה נאסיון" כי מסי נכנע ללחץ הציבורי, ושוקל לחזור לנבחרת לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 שיחלו בספטמבר. ב־11 באוגוסט מונה אדגרדו באוסה למאמן הנבחרת, ולמחרת הודיע מסי כי הוא חוזר באופן רשמי לנבחרת ארגנטינה. ב־1 בספטמבר כבש מסי בניצחון 1-0 על אורוגוואי, במסגרת הסיבוב הראשון ב מוקדמות המונדיאל.

ב־28 במרץ 2017 הורחק מסי לארבעה משחקים בינלאומיים ונקנס ב־10,000 פרנק שווייצרי, בעוון העלבת עוזר שופט בניצחון 1-0 מול צ'ילה ב־23 במרץ. מסי היה צפוי להחמיץ את המחזורים המכריעים במוקדמות המונדיאל ( בוליביה, אורוגוואי, ונצואלה ו פרו), ולשוב רק במחזור האחרון ( אקוודור). בינתיים ארגנטינה הפסידה בלעדיו 0-2 לבוליביה. ב־5 במאי קיבלה פיפ"א את הערעור של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית וביטלה את עונש ההרחקה והקנס, ומסי חזר לסגל ארגנטינה לקראת ארבעת משחקי המוקדמות הנותרים (לאחר שכבר החמיץ משחק אחד). למרות זאת ארגנטינה לא השכילה לנצח בשלושת המשחקים הבאים, והגיעה למחזור האחרון כשהיא במקום השישי בבית, מתחת המקום הרביעי שמוביל למונדיאל, ומתחת למקום החמישי שמוביל לפלייאוף בין יבשתי על ההעפלה למונדיאל. ניצחון במחזור אמנם היה מבטיח לכל הפחות העפלה לפלייאוף (מול ניו זילנד), אך אקוודור אירחה את המשחק בביתה, קיטו, 2,850 מטר מעל הים, מגרש קשה בו ארגנטינה ניצחה בפעם האחרונה ב־2001. יתרה מזאת, אקוודור ניצחה את ארגנטינה 0-2 במחזור הראשון של המוקדמות, ובשל כך ארגנטינה הייתה בסכנה של אי העפלה למונדיאל בפעם הראשונה מאז 1970. ארגנטינה נקלעה לפיגור 40 שניות בלבד לאחר תחילת המשחק, אך במשחק זכור במיוחד מסי כבש שלושער שהעניק לנבחרתו ניצחון 3-1 והעפלה למונדיאל (בזכות תיקו בין פרו ו קולומביה, והפסד של צ'ילה ל ברזיל). במשחק זה הפך מסי למלך השערים של מוקדמות המונדיאל באמריקה הדרומית, עם 21 ובצוותא עם לואיס סוארס, לאחר ששניהם עקפו את הרנן קרספו.

2018: מונדיאל ושנות השפל של הנבחרת

על רקע קמפיין המוקדמות הגרוע של הנבחרת, הציפיות ממנה היו נמוכות לקראת מונדיאל 2018 שנערך ב רוסיה. במרץ, ארגנטינה ללא מסי הפצוע הובסה 1-6 על ידי ספרד במשחק הכנה למונדיאל. במשחק הראשון בשלב הבתים של המונדיאל, מסי החמיץ פנדל והזדמנות לניצחון מול איסלנד, במשחק שהסתיים בתיקו 1-1. במשחק השני הובסה ארגנטינה 0-3 על ידי קרואטיה. לאחר התבוסה דיבר חורחה סמפאולי על חוסר האיכות בקבוצה הסובבת את מסי, והסביר את ההפסד בכך ששחקניו לא הצליחו למסור את הכדור למסי. לוקה מודריץ', קפטן נבחרת קרואטיה, הצהיר גם הוא לאחר המשחק: "מסי שחקן מדהים, אבל הוא לא יכול לעשות הכול לבד".

לקראת הסיבוב השלישי, ארגנטינה הייתה במקום האחרון בבית עם נקודה אחת בלבד, והדחה משפילה כבר בשלב הבתים הייתה קרובה מתמיד. במשחק מול ניגריה ב גזפרום ארנה, כבש מסי את השער הראשון בניצחון 2-1, ניצחון שהעלה את ארגנטינה לשמינית הגמר, משום שלמרבה מזלה איסלנד הפסידה לקרואטיה במשחק המקביל. עם שער זה מסי הפך לארגנטינאי השלישי (לאחר דייגו מראדונה ו גבריאל באטיסטוטה) שכובש בשלושה גביעי עולם שונים; והוא גם הפך לשחקן הראשון שכובש בגביע העולם בשלושה עשורים שונים בחייו. השער היה מועמד לשער הטורניר, ומסי זכה גם בפרס איש המשחק. בשלב שמינית הגמר נפגשה ארגנטינה, כסגנית בית ד', עם צרפת, אלופת בית ג'. בקרב שנערך ב אק בארס ארנה, מסי בישל פעמיים ל גבריאל מרקאדו ו סרחיו אגוארו, אך ארגנטינה איבדה יתרון 2-1 בדרך להפסד 3-4 והודחה מהמונדיאל. במשחק זה הפך מסי לשחקן הראשון שמבשל בארבעה גביעי עולם רצופים, ולארגנטינאי הראשון שמבשל צמד בגביע העולם, מאז דייגו מראדונה מול קוריאה הדרומית ב־ 1986.

לאחר המונדיאל, מסי לא השתתף במשחקי הידידות מול גוואטמלה ו קולומביה בספטמבר, ודווח כי לא סביר שיחזור ללבוש את המדים הלאומיים בשנת 2018. היעדרותו גרמה לספקולציות בתקשורת כי הוא עתיד לפרוש מהנבחרת בפעם השנייה. למרות זאת, במרץ 2019 הוא זומן לסגל שפרסם המאמן החדש ליונל סקאלוני לקראת משחקי הידידות עם ונצואלה ו מרוקו. ב־22 במרץ 2019 הוא שיחק לראשונה מאז המונדיאל במדי ארגנטינה, בהפסד 1-3 לוונצואלה.

2019-2020: הפסד בקופה אמריקה

ב־21 במאי נכלל מסי בסגל בן 23 השחקנים שפרסם ליונל סקאלוני לקראת משחקי קופה אמריקה 2019 שנערך ב ברזיל. עוד לפני תחילת הטורניר הודה מסי כי ארגנטינה איננה פייבוריטית. במשחק הפתיחה הפסידה ארגנטינה 0-2 ל קולומביה, וספגה ביקורת רבה. היה זה ההפסד הראשון של ארגנטינה במשחק הפתיחה של הקופה אמריקה מאז 1979. במשחק השני כבש מסי את שער השוויון מנהקודה הלבנה בתיקו 1-1 עם פרגוואי, ולנוכח היכולת הגרועה בארגנטינה החלו לחשוש מהדחה מוקדמת כבר בשלב הבתים. לבסוף, ארגנטינה ניצחה 2-0 את קטר במשחק האחרון בשלב הבתים, והעפילה לרבע הגמר. לאחר הניצחון 2-0 על ונצואלה ברבע הגמר, ספג מסי בתקשורת ביקורת על תפקודו ובתגובה הוא הודה כי לא היה זה הטורניר הטוב ביותר שלו, ומתח ביקורת על איכותם של המגרשים. בחצי הגמר הובסה ארגנטינה 0-2 על ידי ברזיל המארחת, ומסי מתח ביקורת על השיפוט וטען כי השיפוט נועד לסייע לניצחון של הנבחרת הביתית.

ב משחק על המקום השלישי מול צ'ילה ב־6 ביולי בישל מסי את השער הראשון ל סרחיו אגוארו בניצחון 2-1, אך כבר בדקה ה־37 הורחק ב כרטיס אדום בפעם השנייה בקריירה, לאחר עימות עם המגן הצ'יליאני גארי מדל. לאחר המשחק סירב מסי לאסוף את מדליית הארד, תקף בחריפות את השיפוט של CONMEBOL, ורמז כי דברי הביקורת שהשמיע לאחר חצי הגמר הובילו להרחקתו. מאוחר יותר פרסם מסי התנצלות על דבריו, אך ספג קנס של 1,500 דולר והרחקה ממשחק אחד עקב הכרטיס האדום. ב־2 באוגוסט קנסה CONMEBOL את מסי ב־50,000 דולר והרחקה של שלושה חודשים ממשחקי הנבחרת, עקב דבריו על השחיתות השיפוטית. בעקבות כך מסי החמיץ את משחקי הידידות מול צ'ילה, מקסיקו, גרמניה ו אקוודור בספטמבר ואוקטובר.

ב־15 בנובמבר חזר מסי מההשעייה בסופר קלאסיקו האמריקני נגד ברזיל, וכבש את השער היחיד במשחק שנגמר בניצחון 1-0. ב־8 באוקטובר 2020 כבש מסי ב בעיטת עונשין את השער היחיד בניצחון 1-0 על אקוודור במסגרת הסיבוב הראשון ב מוקדמות מונדיאל 2022.

2021: זכייה ראשונה בקופה אמריקה

ב־14 ביוני 2021 כבש מסי בבעיטה חופשית בתיקו 1-1 מול צ'ילה במשחק הפתיחה של ארגנטינה ב קופה אמריקה 2021 שנערך ב ברזיל. ב־21 ביוני, בניצחון 1-0 על פרגוואי במחזור השלישי של שלב הבתים, שיחק מסי את משחקו ה־147 במדי ארגנטינה ובכך השווה את שיאו של חאבייר מסצ'ראנו. שבוע לאחר מכן הוא הפך לשיאן ההופעות, בניצחון 4-1 על בוליביה, כאשר הוא מבשל ל פאפו גומס את השער הראשון במשחק וכובש מאוחר יותר צמד משלו. ב־3 ביולי בישל מסי פעמיים וכבש שער מבעיטה חופשית בניצחון 3-0 על אקוודור ברבע הגמר. ב־6 ביולי, בתיקו 1-1 עם קולומביה בחצי הגמר, רשם מסי בישול חמישי ל לאוטרו מרטינס והגיע לשיא של מעורבות בתשעה שערים בטורניר בודד. מאוחר יותר הוא כבש את הבעיטה הראשונה בדו־קרב בעיטות העונשין, וסייע לניצחון 3-2 שהעלה את נבחרתו ל גמר מול ברזיל. עבור מסי היה זה משחק הגמר החמישי של טורניר בינלאומי גדול. המשחק נערך ב־10 ביולי ב מרקנה, וארגנטינה ניצחה 1-0 משער בודד של אנחל די מריה, ניצחון שהעניק למסי את התואר הבינלאומי הראשון שלו, ולארגנטינה את התואר הראשון מאז 1993, ושיא הזכיות ב קופה אמריקה (15, בצוותא עם אורוגוואי). מסי היה מעורב בתשעה שערים מתוך 12 של ארגנטינה (ארבעה שערים וחמישה בישולים); הוא נבחר ל שחקן המצטיין וקיבל את נעל הזהב כמלך השערים של הטורניר (יחד עם לואיס דיאס ה קולומביאני, אך עם יותר בישולים). כמו כן, בגמר השווה מסי את שיא ההופעות בקופה אמריקה בכל הזמנים שהיה שייך ל סרחיו ליווינגסטון ה צ'יליאני, עם 34 הופעות בסך הכל.

ב־9 בספטמבר 2021 הבקיע מסי שלושער בניצחון הביתי 3-0 על בוליביה במסגרת מוקדמות המונדיאל, ובכך עקף את פלה והפך למלך השערים של נבחרות אמריקה הדרומית, עם 79 שערים. בנובמבר 2021 העפילה ארגנטינה ל מונדיאל לאחר תיקו מאופס עם ברזיל, חמישה מחזורים לסיום המוקדמות. במרץ 2022 כבש מסי את השער האחרון בניצחון 3-0 על ונצואלה במסגרת המחזור ה־17 במוקדמות המונדיאל. ניצחון זה היה המשחק ה־31 ברצף ללא הפסד (מאז ההפסד לברזיל בחצי גמר קופה אמריקה 2019), ובכך השוותה נבחרת ארגנטינה של מסי את השיא שקבעה ארגנטינה של מראדונה בין השנים 1991-1993. השיא נשבר במחזור האחרון עם תיקו 1-1 מול אקוודור. ארגנטינה סיימה את המוקדמות במקום השני בבית וללא הפסד. מסי כבש שבעה שערים בקמפיין.

2022: אלוף העולם

ב־2 ביוני 2022 נערך משחק ה פיינליסימה, המפגש בין אלופת אירופה ו אלופת אמריקה הדרומית, שחודש לראשונה מאז 1993. במשחק, שנערך ב אצטדיון ומבלי, בישל מסי פעמיים ונבחר לאיש המשחק בניצחון 3-0 על איטליה, אלופת אירופה. ב־5 ביוני כבש מסי את כל השערים בניצחון 5-0 על אסטוניה במסגרת משחק ידידות, ובכך עקף את פרנץ פושקאש בדרכו למקום הרביעי ב מלכות השערים הבינלאומיים (לאחר כריסטיאנו רונאלדו, עלי דאי ו מוח'תאר דהארי). בספטמבר 2022 כבש שני צמדים רצופים (נגד הונדורס ו ג'מייקה), והעלה את מאזנו ל־90 שערים בנבחרת הלאומית, מקום שלישי בכל הזמנים.

מסי נכלל בסגל ארגנטינה לקראת משחקי מונדיאל 2022, בטורניר שתואר כ"ריקוד האחרון", והזדמנות אחרונה עבור מסי להשיג את התואר הקבוצתי היוקרתי ביותר בעולם הכדורגל. מסי הגיע לאחר פתיחת עונה מצוינת במדי פריס סן-ז'רמן, וארגנטינה, אלופת אמריקה הדרומית, הייתה בלתי מנוצחת 36 משחקים רצופים, מקום שני בכל הזמנים. במשחק הפתיחה של ארגנטינה נגד ערב הסעודית, הפך מסי לשחקן הרביעי בהיסטוריה שמופיע בחמישה טורנירי מונדיאל, והארגנטינאי הראשון שעושה זאת. בדקה העשירית כבש מסי את שערו הראשון בטורניר ב בעיטת עונשין, והפך לשחקן החמישי בהיסטוריה שכובש בארבעה מונדיאלים (יומיים לאחר מכן שבר כריסטיאנו רונאלדו את השיא המשותף והפך לשחקן היחיד שכבש בחמישה מונדיאלים). אך במחצית השנייה, ערב הסעודית שנחשבה לאחת הנבחרות החלשות בטורניר, כבשה שני שערים שקבעו הפסד 1-2 לארגנטינה, במשחק שנחשב לסנסציה. למרות הפתיחה הגרועה, ארגנטינה התאוששה וניצחה 2-0 את מקסיקו, כאשר מסי כובש את השער הראשון ומבשל את השני ל אנסו פרננדס, בהופעה שזיכתה אותו בפרס השחקן המצטיין. היה זה שערו ה־13 במדי ארגנטינה בשנת 2022, ובכך הפך לשיאן הכיבושים של ארגנטינה בשנה קלנדרית (שבר את שיאו של גבריאל באטיסטוטה משנת 1998, ושיאו האישי משנת 2012). כמו כן, מסי הפך במשחק זה לשחקן הראשון לבשל בחמישה טורנירי מונדיאל. במחזור האחרון והמכריע החמיץ מסי בעיטת עונשין, אך ארגנטינה ניצחה 2-0 את פולין והעפילה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית.

שלב הנוקאאוט הראשון הפגיש את ארגנטינה עם אוסטרליה. בהופעתו ה־1,000 בקריירה וה־169 בנבחרת הלאומית (שבר את שיא ההופעות הבינלאומיות באמריקה הדרומית של איוון הורטאדו), כבש מסי את השער הראשון וארגנטינה העפילה לרבע הגמר לאחר ניצחון 2-1. היה זה השער הראשון של מסי בשלב הנוקאאוט של המונדיאל. ברבע הגמר, מסי בישל וכבש בבעיטת עונשין, אך הולנד חזרה מפיגור שני שערים והשוותה ל־2-2 שניות ספורות לפני סיום המשחק. לאחר הארכה, ניצחה ארגנטינה 4-3 בדו־קרב בעיטות עונשין, כאשר מסי מבקיע את הבעיטה הראשונה של ארגנטינה. ב־13 בדצמבר, בחצי הגמר ניצחה ארגנטינה 3-0 את קרואטיה, סגנית אלופת העולם, והעפילה לגמר השישי בתולדותיה, כאשר מסי כובש ומבשל בפעם השלישית ונבחר לשחקן המצטיין בפעם הרביעית בטורניר. במשחק זה שבר מסי את שיא הכיבושים האישי במונדיאל יחיד (5) והפך למלך השערים של ארגנטינה במונדיאל (11, שבר את שיאו של גבריאל באטיסטוטה). ה גמר מול צרפת נערך ב־18 בדצמבר 2022 ב אצטדיון האייקוני לוסייל, ובו עקף מסי את לותר מתאוס והפך לשיאן ההופעות בגביע העולם (26). מסי כבש את שער הפתיחה במשחק ב בעיטת עונשין, והפך לשחקן היחיד לכבוש בכל שלב בגביע העולם (מאז החל שלב שמינית הגמר ב־ 1986). ב הארכה, לאחר ש קיליאן אמבפה כבש צמד ומחק יתרון שני שערים של ארגנטינה, כבש מסי את שערו השני בגמר ועקף את פלה בדרכו למקום הראשון במעורבות בשערים בגביע העולם (13 שערים ו־8 בישולים). אך בעיטת עונשין נוספת של אמבפה קבעה 3-3 בסיום ההארכה, והמשחק עבר להכרעה ב דו-קרב פנדלים. מסי כבש את הבעיטה הראשונה של נבחרתו, ארגנטינה ניצחה 4-2 וסיימה 36 שנות המתנה לגביע. מסי זכה בפרס מצטיין המשחק בפעם החמישית בטורניר, הישג חסר תקדים. לאחר המשחק, זכה מסי ב כדור הזהב של המונדיאל והפך לשחקן הראשון לזכות פעמיים בפרס, זאת מלבד זכייתו בנעל הכסף, לאחר שכבש שבעה שערים ובישל שלושה בטורניר. לאחר סיום המשחק אמר מסי כי הוא מעוניין לשחק עם הנבחרת כאלוף העולם, וכי הוא אינו פורש ממנה בשלב זה.

פרופיל שחקן

מסי הוא שחקן התקפה, ורגלו הדומיננטית היא רגל שמאל. בשל גובהו הנמוך, 1.70 מטר, מרכז הכבידה שלו נמוך יותר מהכדורגלן הממוצע, מה שמקנה לו זריזות, שיווי משקל, יציבות, שינויי כיוון מהירים והתחמקות מתיקולים. רגליו קצרות וחזקות, מה שמקנה לו מהירות ויכולת האצה גבוהה. לפי ה דיילי טלגרף, מסי מגיע למהירות מלאה ב־4.5 מטרים בלבד. למרות היותו בלתי בולט מבחינה פיזית, הוא מצטיין בכוח משמעותי בפלג הגוף העליון, אשר בשילוב עם האיזון הנובע ממרכז הכובד הנמוך, מסייע לו להתחמק מתיקולים אגרסיביים של שחקנים יריבים. הוא מצטיין ביצירת פרצי תאוצה קצרים ומהירים המאפשרים לו לקדם את הכדור וליצור מצבי הבקעה, בעוד בעזרת תנועת רגליו המהירה הוא שומר על הכדור דבוק לרגלו. מאמנו בברצלונה, ז'וזפ גוארדיולה, הצהיר בעבר כי "מסי הוא השחקן היחיד שרץ יותר מהר עם הכדור מאשר בלעדיו". למרות שהוא שיפר באופן ניכר את משחקו ברגלו החלשה מאז אמצע שנות ה־20 לחייו, מסי הוא עדיין שחקן רגל שמאל מובהק. הוא בדרך כלל משתמש בחלק החיצוני של כף רגלו השמאלית על מנת לכדרר בריצה, בעוד עם החלק הפנימי הוא לרוב כובש, מבשל או מוסר.

ניתוח סטטיסטי מעמיק שערך חוקר הספורט בנג'מין מוריס בין השנים 2010-2014 הראה כי מסי מצטיין במספר רב של היבטים במשחק ההתקפה - החל בהבקעת שערים רבים, אותם הוא מבקיע באמצעות ניצול יעיל של מצבי ההבקעה אליהם הוא מגיע, המשך במסירות מדויקות לחבריו לקבוצה, שכמות גבוהה מתוכן מסתיימות בשערים, וכלה ביכולת כדרור גבוהה, המאפשרת לו לעבור שחקני הגנה בדרכו לשער היריבה. היכולות הפיזיות של מסי, לצד השליטה הגבוהה שלו בכדור ויכולת ה כדרור שלו, הן אלו שמאפשרות לו לשנות את כיוון תנועתו במהירות, להטעות ולעבור שחקנים יריבים בעודו מחזיק בכדור ומתחמק מתיקוליהם.

נוסף לתכונות אלה, ניחן מסי ביכולות קריאת וראיית משחק ו יצירתיות גבוהות, שמסייעות לו לבנות ולארגן את המשחק הקבוצתי. כמו כן, הוא ניחן ביכולות התמצאות ומיקום טוב על המגרש. מסי משלב ומתעל יכולות כאשר הוא מוסר את הכדור לחבריו לקבוצה, בין אם בכדורי עומק - מסירות אשר חודרות את קו הגנת היריבה ומציבות את חברו לקבוצה בעמדה טובה להבקעת שער - או במסירות קצרות, כדורים ארוכים לרוחב ולאורך המגרש או בהרמות לרחבת הקבוצה היריבה. יתר על כן, ניחן מסי בבעיטות מדויקות וחזקות, בזכותן כבש מספר רב של שערים מ בעיטות חופשיות, בעיטות עונשין ומבעיטות מחוץ לרחבת השער.

מבחינה טקטית, החל מסי את הקריירה המקצועית כ קיצוני ימני. בעמדה זו הרבה מסי לקבל את הכדור סמוך לקו החוץ, שם החל את מהלכיו בכדרור וחיתוך לכיוון מרכז המגרש. בעמדות אלה, הרבה לבעוט עם רגלו השמאלית בנוחיות לעבר שער היריבה, או למסור כדור עומק לשחקן אחר מקבוצתו. ב- 2009 העביר ז'וזפ גוארדיולה, מאמנו של מסי בברצלונה, לעמדה חדשה עבורו, עמדה מרכזית יותר מבעבר: חלוץ מזויף או מרכזי. בעמדה זו, הפך מסי מעורב יותר במשחק הקבוצתי. כחלוץ מזויף משחק מסי הן באזורים אחוריים במגרש, בהם הוא עוזר לבנות את ההתקפות ולמשוך שחקני הגנה אליו, והן באזורים קדמיים, בהם הוא מסיים את ההתקפות בבישול או בכיבוש שער. בעמדה מרכזית יותר, מגוון האפשרויות העומד לרשותו רב יותר מאשר בעמדה שקרובה לקו החוץ, שכן יש מסביבו שטח רב יותר, וכך מנצל מסי את מגוון יכולותיו ביעילות רבה יותר.

נוסף לעמדות אלה, מוצב מסי לעיתים גם בעמדת ה קשר ההתקפי, כשמלפניו חלוץ טבעי, אחד או שניים. בעמדה זו הוא נוהג לשחק בעיקר במדי נבחרת ארגנטינה. כקשר התקפי, אחראי מסי פחות על סיום התקפות ויותר על " עשיית משחק": יצירת מצבי הבקעה, בעיקר באמצעות מסירות עומק לחבריו להתקפה.

עם כישרון מדהים כנער, מסי ביסס את עצמו כאחד השחקנים הטובים בעולם עוד בטרם מלאו לו 20. דייגו מראדונה החשיב את מסי בן ה־18 כשחקן הטוב בעולם לצד חברו לקבוצה רונאלדיניו, בעוד הברזילאי עצמו הגיב כי "אני אפילו לא הכי טוב בברצלונה", כשהוא רומז לבן חסותו הצעיר. ארבע שנים לאחר מכן, כשמסי זכה ב כדור הזהב בפער הקולות הגבוה בתולדות הפרס עד אז, לאחר עונה מדהימה בה הוביל את ברצלונה לזכייה ב טרבל, הדיון הציבורי עבר ממעמדו בכדורגל הנוכחי למעמדו בקרב הכדורגלנים הגדולים בהיסטוריה. מאמנו דאז בברצלונה, ז'וזפ גוארדיולה, לא המתין זמן רב מדי וכבר באוגוסט 2009 הכריז על מסי כשחקן הטוב ביותר שאי פעם ראה. בשנים שלאחר מכן, דעה זו זכתה להכרה גוברת והולכת בקרב שחקנים, מאמנים ופרשני כדורגל. בקיץ 2011, לאחר שהוביל את ברצלונה לזכייה נוספת בליגה ובליגת האלופות, הפכה עליונותו של מסי כלפי מראדונה ו פלה, להשקפה נפוצה בקרב אוהדי ופרשני הכדורגל. במשך שנים רבות דעה זו זכתה לביקורת ולהסתייגויות, משום שמסי לא זכה במשך שנים ארוכות בתואר בינלאומי עם נבחרת ארגנטינה, דבר שהשתנה עם זכייתו ב קופה אמריקה 2021 וב מונדיאל 2022.

לאורך כל הקריירה שלו, הושווה מסי לבן ארצו מראדונה, שניהם מכדררים מעולים, נמוכים, ובעלי רגל שמאל דומיננטית. בתחילה, מסי היה אחד משחקנים ארגנטינאים צעירים רבים שזכו לכינוי "מראדונה החדש", כולל אלילו של מסי פאבלו איימר, דבר שנבע מגדולתו ההיסטורית של מראדונה והשפעתו חסרת התקדים במולדתו, דבר שהביא לחיפוש בלתי פוסק אחר "היורש". בשנת 2005, הוביל מסי ארגנטינה לזכייה ב גביע העולם עד גיל 20, דבר שמראדונה עשה גם הוא ב־1979, ולאחר מכן הכריז מראדונה עצמו על מסי כיורשו. ככל שחלפו השנים מסי הוכיח את דמיונו למראדונה מעבר לכל שחקן אחר, וביסס את עצמו ללא עוררין ככדורגלן הארגנטינאי הטוב ביותר מאז מראדונה. חורחה ולדאנו, שזכה בגביע העולם ב־ 1986 לצד מראדונה, אמר באוקטובר 2013: "מסי הוא מראדונה בכל יום. כבר חמש שנים הוא משחק ברמה של מראדונה במקסיקו 1986". ססאר לואיס מנוטי, שהוביל כמאמן את ארגנטינה לזכייה ב מונדיאל 1978, אמר כי מסי משחק באופן קבוע "ברמה של מראדונה בגרסתו הטובה ביותר". שחקני עבר ארגנטינאים נוספים הביעו את דעתם כי מסי גדול ממראדונה, ביניהם אוסבלדו ארדילס, חבייר זאנטי ו דייגו סימאונה.

בקרב הציבור הארגנטינאי, זכה מסי בדרך כלל להערכה פחותה ממראדונה, תוצאה של הופעותיו העקביות פחות בנבחרת הלאומית, אך גם תוצאה של הבדלי מעמד, אישיות ורקע. במידה רבה מסי הוא ההפך המוחלט מקודמו: מראדונה היה דמות מוחצנת, פופולרית, שערורייתית ושנויה במחלוקת, עלה לגדולה משכונות העוני, ונשאר כל חייו סמל תרבותי מהפכני. מסי נולד למשפחה ממעמד הביניים, היה ונותר טיפוס שמרן, צנוע ומסתגר, וחסר כל ייחודיות מחוץ לעולם הכדורגל. כמו כן עמדה לו לרועץ העובדה שהוא מעולם לא שיחק ב ליגת העל הארגנטינאית. מסי זוכה לביקורת קבועה על היעדר תשוקה לחולצת הנבחרת: הוא אינו נוטה להחצין את רגשותיו וגם נמנע מלשיר את ה המנון הלאומי בפתיחת המשחקים, דבר שהוביל לתפיסה שגויה בקרב רבים בארגנטינה כי מסי הוא יותר קטלוני מארגנטינאי. ב־2015, לאחר תקופה של ביקורת קשה כלפיו בארגנטינה אמר מסי כי לא ישיר מעתה את ההמנון בכוונה. ב קופה אמריקה 2019, מסי תועד שר במפתיע את ההמנון, דבר שגרר תגובות מעורבות ברחבי ארגנטינה. למרות שחי ב ספרד מאז גיל 13, מסי דחה על הסף את האפשרות לייצג את ספרד בזירה הבינלאומית, למרות פנייה רשמית של ההתאחדות הספרדית. ביקורת נוספת שהופנתה כלפיו פעמים רבות, כולל ממראדונה עצמו, הייתה הטענה כי הוא אינו מנהיג וכי הוא אינו קשוח מספיק על מנת להוביל את הנבחרת להישגים.

השוואות לכריסטיאנו רונאלדו

ערך מורחב - היריבות בין מסי ורונאלדו

מבין כל הכדורגלנים בני דורו, מסי הושווה ועומת עם הישגיו של החלוץ ה פורטוגלי כריסטיאנו רונאלדו יותר מכל כדורגלן אחר. היריבות ביניהם נוצרה על רקע היותם הכדורגלנים הטובים ביותר בתקופתם, דבר שאינו שנוי במחלוקת, ובפער מבני גילם. יריבות זו מושווית פעמים רבות ליריבויות הספורטיביות הגדולות ביותר, כמו מוחמד עלי ו ג'ו פרייזר ב איגרוף, פדרר ונדאל ב טניס, ו איירטון סנה ו אלן פרוסט ב פורמולה 1.

למרות ששניהם הכחישו מספר פעמים איבה אישית, רבים מאמינים כי שני השחקנים מונעים מדחף להתעלות האחד על רעהו במטרה להיות השחקן הטוב ביותר בעולם. מאז 2008, מסי זכה בשבעה כדורי זהב לעומת חמישה של רונאלדו, שישה פרסי כדורגלן השנה בעולם לעומת חמישה של רונאלדו, ושישה פרסי נעלי זהב לעומת ארבעה של רונאלדו. אוהדים ופרשנים מתווכחים ללא הרף על היתרונות האישיים של שני השחקנים, בניסיון לקבוע מיהו הטוב מביניהם. מעבר לסגנונות המשחק השונים, השניים נבדלים גם במבנה הגוף (רונאלדו גבוה וספורטיבי, מסי נמוך קומה ורזה) ואישיות ציבורית (רונאלדו מוחצן ותיאטרלי, מסי מופנם ושקט). בין השנים 2009-2018, שיחק רונאלדו ב ריאל מדריד, יריבתה ההיסטורית של ברצלונה, מה שהעצים את היריבות האישית בין השניים והפך אותה ליריבות ממשית על תארים ושיאים. באותן שנים התמודד מסי מול רונאלדו לפחות פעמיים כל עונה, ו־30 פעמים בסך הכול, במשחק הכדורגל הפופולרי ביותר בעולם ברמת המועדונים: הקלאסיקו, אחד מאירועי הספורט הנצפים ביותר בעולם. גם מחוץ למגרש, רונאלדו הוא המתחרה הישיר של מסי במונחים של שכר, חסויות, קהל מעריצים ועוקבים ב רשתות חברתיות.

בפברואר 2013 הוספה באופן רשמי למילון הספרדי המילה inmessionante הנגזרת משמו של מסי ושמשמעותה 'הדרך הטובה ביותר לשחק כדורגל'.

חיים אישיים

מסי הוא נוצרי קתולי אדוק; תיאר את ביקורו אצל ה אפיפיור כאחד הימים המיוחדים בחייו.

ב-2017 נישא לאנטונלה רוקוסו, חברת ילדותו מרוסאריו ובת זוגו משנת 2008. לזוג שלושה בנים, טיאגו (נולד ב-2012), מתאו (נולד ב-2015) וסירו (נולד ב-2018).

מסי מימן בנייה של מתקנים ומבנים ברוסאריו, ביניהם מכוני כושר ומגרשי ספורט. הוא שומר על קשר עם חברי ילדותו ומחזיק בביתו הישן בעיר.

מעורבות חברתית

לאורך השנים לקח מסי חלק במספר מיזמים חברתיים. ב- 2007 הקים מסי את "קרן לאו מסי", ארגון צדקה התומך בהנגשת חינוך ותברואה לילדים בסיכון. במרץ 2010 ארגון יוניצ"ף צירף את מסי כ שגריר של רצון טוב לשורותיו. באחת ממשימותיו הראשונות במסגרת תפקיד זה, נשלח מסי ל האיטי כדי לעורר את המודעות הציבורית למצוקה של הילדים במדינה בעקבות רעידת האדמה שהתרחשה באותה השנה. לאחר מכן מסי לקח חלק במספר קמפיינים של יוניצ"ף שעסקו בקידום ה רפואה מונעת לנגיף ה איידס, חינוך, ושילוב של ילדים בעלי מוגבלויות בחברה. במרץ 2013 תרם מסי 600,000 אירו לחידוש מחלקת אונקולוגיה בבית חולים לילדים בעיר הולדתו, רוסאריו. התרומה כללה גם תשלום עבור הכשרת רופאים בברצלונה. בשנים 2012 ו-2013 ארגן מסי שישה משחקי צדקה, שהכנסותיהם נועדו למען סיוע הומניטרי לילדים ברחבי העולם, בעיקר באמצעות יוניצ"ף. בינואר 2015 שיתף מסי פעולה עם שחקנית ה טניס סרינה ויליאמס, במיזם "1 מ-11", שמטרתו גיוס כספים לתוכניות חינוך וספורט ברחבי העולם. ב- 2017 קידם מסי קמפיין לגיוס תרומות למען הקמת אגף מחקר וטיפול ב מחלת הסרטן בבית החולים לילדים "סנט ז'ואן דה דאו" שבעיר ברצלונה.

הופעות בפרסום מסחרי

הפרסום הרב לו זכה מסי ככדורגלן מהשורה הראשונה בעולם, סייע לו להפוך אמצעי שיווקי מועדף מטעם חברות רבות. בספטמבר 2012 הכריזה חברת התעופה " טורקיש איירליינס" על מסי כשגריר מותג גלובאלי שלה. במסגרת תפקיד זה צילם מסי שתי פרסומות לצד כדורסלן ליגת ה-NBA קובי בראיינט, כל אחת מהן גרפה מעל למאה מיליון צפיות ב יוטיוב. החל מדצמבר 2013, לקראת מונדיאל 2014, הופיע מסי בסדרת פרסומות של " סמסונג" לצד עשרה כדורגלנים מובילים נוספים. בפברואר 2014 החל מסי לשמש שגריר עולמי של חברת " ג'ילט". במסגרת תפקיד זה הופיע בפרסומת לצד שחקן ה טניס המוערך רוג'ר פדרר. כמו כן, הופיע מסי לאורך השנים בפרסומות רבות של " אדידס", חברת מוצרי הספורט מהגדולות בעולם. חברות נוספות אותן שיווק מסי כוללות, בין היתר, את " פרוקטר אנד גמבל", " פפסי" ו" דולצ'ה וגבאנה".

בין השנים 2009 ל- 2011 היה מסי ה פרזנטור של משחקי הווידאו " Pro Evolution Soccer". בהתאם לכך, הופיעה תמונתו על עטיפת המשחק בשנים אלו. ב-2011 עבר מסי לשווק את המתחרה הישיר, משחק הווידאו " FIFA". מסי הופיע על עטיפת המשחק בין השנים 2013 ל- 2016.

בשלהי שנת 2013 התעורר חשד מטעם רשות המיסים בספרד, על כך שמסי ואביו, המנהל את עסקיו, העלימו מס. השניים זומנו לחקירות שונות, וביולי 2014, חרף המלצה של התובע הציבורי לבטל את האישומים, החליט בית המשפט בספרד לדחות הסדר טיעון בין אביו של מסי ורשות המיסים, במסגרתו אמור היה מסי לשלם חלק מהסכום אותו שהועלם לכאורה. השופט קבע כי ישנן ראיות לכך שמסי עצמו היה מודע להעלמות המס, שבוצעו באמצעות שימוש ב חברות קש. בשל כך קבע השופט כי השניים יעמדו לדין. באפריל 2016 עלה שמו של מסי פעם נוספת לכותרות בהקשר זה, כאשר פורסמה בפומבי פרשת " מסמכי פנמה". על פי החשד, החזיק מסי חשבונות בנק ב פנמה, אשר מטרתם הייתה התחמקות מתשלום מיסים בספרד. ביולי אותה שנה נידון מסי ל-21 חודשי מאסר וקנס בשווי שני מיליון אירו בגין עבירות המס המדוברות. בהתאם לחוק בספרד, המיר מסי את חודשי המאסר בקנס.

סטטיסטיקות קריירה

קריירת מועדונים

מסי בצעירותו שיחק בברצלונה ג' בין השנים 2003-2004 שם כבש 5 שערים ב-10 הופעות, ובין השנים 2004-2005 שיחק ב ברצלונה אתלטיק שם כבש 6 שערים ב-22 הופעות.

נבחרת ארגנטינה

מסי במשחק ידידות של נבחרת ארגנטינה נגד נבחרת פורטוגל, 2011

מסי בצעירותו שיחק בנבחרת ארגנטינה עד גיל 20 בין השנים 2004-2005 ושם שיחק 18 משחקים וכבש 14 שערים. לאחר מכן שיחק בארגנטינה עד גיל 23 בחלק משנת 2008 ושם שיחק 5 משחקים וכבש 2 שערים.

תארים אישיים

כדור הזהב/כדור הזהב של פיפ"א (8) (שיא): 2009, 2010, 2011, 2012, 2015, 2019, 2021, 2023

פרס הפיצ'יצ'י (8) (שיא): 2009/2010, 2011/2012, 2012/2013, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021

מלך השערים בליגת האלופות (6): 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2014/2015, 2018/2019

נעל הזהב האירופית (6): 2009/2010, 2011/2012, 2012/2013, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019

השחקן המצטיין בגביע העולם (2): מונדיאל 2014, מונדיאל 2022

השחקן המצטיין בקופה אמריקה (2): 2015, 2021

מלך השערים בקופה אמריקה: 2021

הנבחרת המצטיינת במונדיאל: 2014

הנבחרת המצטיינת בקופה אמריקה: 2007, 2015, 2016, 2021

השחקן המצטיין באולימפיאדת בייג'ינג 2008

השחקן המצטיין באליפות העולם לקבוצות (2): 2009, 2011

פרס הספורט העולמי של לוריוס לספורטאי השנה (2): 2020, 2023

כדורגלן השנה בעולם: 2009

שחקן השנה של פיפ"א (2): 2019, 2022

שחקן השנה של אופ"א (2): 2011, 2015

חלוץ השנה של אופ"א (2): 2009, 2019

נבחרת השנה של פיפ"א (8): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014

נבחרת השנה של אופ"א (11): 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019

פליימייקר השנה של IFFHS‏ (5): 2015, 2016, 2017, 2019, 2022

השחקן המצטיין בליגה הספרדית (9): 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2014/2015, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019

פרס דון בלון לזר המצטיין בליגה הספרדית (3): 2007, 2009, 2010

כדורגלן השנה בספרד (פרס אלפרדו די סטפאנו) (3): 2009, 2010, 2011

השחקן עם מירב הבישולים בליגה הספרדית (6): 2010/2011, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020 (שיא)

כדורגלן השנה בארגנטינה ("אולימפיית כסף") (12): 2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2019

ספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב") (1): 2011

פרס בראבו: 2007

פרס נער הזהב (1): 2005

כדור הזהב של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (השחקן המצטיין): 2005

נעל הזהב של גביע העולם עד גיל 20 (הכובש המצטיין): 2005

הישגים ושיאים

שיאן ההופעות של נבחרת ארגנטינה בכל הזמנים

מלך השערים של נבחרת ארגנטינה בכל הזמנים

מלך הבישולים של נבחרת ארגנטינה בכל הזמנים

מלך השערים של נבחרות אמריקה הדרומית בכל הזמנים

השחקן עם מירב הבישולים בכל הזמנים

מלך השערים של ברצלונה בכל הזמנים

מלך ההופעות של ברצלונה בכל הזמנים

מלך שערי הליגה הספרדית בכל הזמנים

מלך הבישולים של הליגה הספרדית בכל הזמנים

מלך השערים בסופר קאפ הספרדי בכל הזמנים

מלך השערים בקלאסיקו הספרדי

מלך ההופעות של הקופה אמריקה בכל הזמנים

מלך הבישולים של הקופה אמריקה בכל הזמנים

הבקעת מספר השערים הגדול ביותר בעונה אחת באירופה: 73 שערים, עונת 2011/2012

הבקעת מספר השערים הגדול ביותר בשנה קלנדרית: 91 שערים, 2012

השחקן היחידי שגם כבש ובישל בכל הטורנירים בעונה אחת, 2011/2012

השחקן עם הכי הרבה שערים בליגה אחת עולמית

השחקן שכבש הכי הרבה שערים מחוץ לרחבה בשנה קלנדרית: 16 שערים, 2021

מספר הזכיות הרב ביותר בתואר הפיצ'יצ'י: 8

מספר הזכיות הרב ביותר בכדור הזהב/כדור הזהב של פיפ"א: 8

מספר הזכיות הרב ביותר בתואר שחקן השנה של פיפ"א: 6

מספר הזכיות הרב ביותר בנעל הזהב האירופית: 6

מקום שני בקטגוריית כדורגלן השנה בעולם: 2007, 2008

מקום שני בבחירת כדור הזהב: 2008, 2016, 2017

מקום שני בקטגוריית כדור הזהב של פיפ"א: 2013, 2014

היחיד שזכה בתואר השחקן המצטיין, וסיים כמלך השערים והבישולים של טורניר בינלאומי

שיא כיבוש שערים במשחק אחד בליגת האלופות: 5 (במשותף עם לואיס אדריאנו, ז'וזה אלטפיני וארלינג האלנד)

כיבוש הכמות הגבוהה ביותר של שלושערים לשחקן ליגת האלופות: 8 (שיא משותף עם כריסטיאנו רונאלדו)

סגן מלך השערים בכל הזמנים בליגת האלופות (שני לכריסטיאנו רונאלדו)

השחקן הצעיר ביותר שכבש 100 שערים בליגת האלופות

השחקן עם מירב השערים במדי קבוצה אחת (ברצלונה)

פרסים ומועמדויות

לקריאה נוספת

לוקה קאיולי , תרגום: יונתן פיין, מסי - הילד שהפך לאגדה, תל אביב: משכל, תשע"ב (2012), במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית

"כריסטיאנו וליאו: וחידת הכדורגלן הגדול בכל הזמנים", ג'ימי ברנס, הוצאה בעברית: כנרת זמורה-ביתן דביר, 2018

"Messi: The Biography",‏ Guillem Balague,‏ 2014, ISBN 978-1409146599

קישורים חיצוניים

ליונל מסי , ברשת החברתית פייסבוק

ליונל מסי , ברשת החברתית אקס (טוויטר)

ליונל מסי , ברשת החברתית אינסטגרם

ליונל מסי , סרטונים בערוץ היוטיוב

פרופיל , באתר Transfermarkt

פרופיל , באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)

פרופיל , באתר Soccerway

פרופיל , באתר BDFutbol

פרופיל , באתר WorldFootball.net

פרופיל , באתר National Football Teams

פרופיל , באתר FootballDatabase.eu

פרופיל , באתר ESPN

ליונל מסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

פרופיל באתר הרשמי של ברצלונה

רון עמיקם‏, לבד במדבר, באתר וואלה‏, 11 באוגוסט 2021

הערות שוליים

1. ^ אורכב מ-"FIFA World Cup Russia 2018: List of Players: Argentina" (PDF). FIFA. 15 ביולי 2018. p. 1. המקור (PDF) ב-11 ביוני 2019 . . השם "קוּצִ'יטִינִי" הוא איטלקי וכשם משפחה שני, לרוב לא נעשה בו שימוש.

2. זכה ב^ כדור הזהב של פראנס פוטבול וכדורגלן השנה בעולם ב־2009, לאחר מכן זכה ארבעה פעמים בפרס המאוחד כדור הזהב של פיפ"א, ולאחר פיצולם בשנית, זכה ב־2019 בכדור הזהב ובפרס The Best של פיפ"א, לפני שזכה בכדור הזהב השביעי שלו ב־2021.

3. ^ "Ninety-one goals in a year, 73 in one season, four Golden Balls: All of Messi's remarkable records". Goal.com. 23 בנובמבר 2014.

4. ^ Lionel Messi on a mission(הקישור אינו פעיל, 29.6.2021), באתר סאנדיי טיימס, 20 באפריל 2008 (באנגלית)

5. "מסי - הילד שהפך לאגדה", לוקה קאיולי; הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמ' 36

6. ^ אורכב מ-"Barcelona almost let Lionel Messi leave for free". GiveMeSport.com. המקור ב-2015.

7. ^ "Barcelona matches (Filtered: vs Real Madrid)". BDfutbol.

8. ^ Messi es el "puto amo"(הקישור אינו פעיל, 29.6.2021),‏ sport.es,‏ 27.4.2011

9. El Barça golea al Espanyol con cuatro goles de Messi en el homenaje a Pep Guardiola,‏ La Vanguardia,‏ 5 במאי 2012

10. ^ "Messi scores 4 goals to pass 200 in La Liga". AP NEWS. 28 בינואר 2013.

11. Leo Messi picks up an injury to the femoral biceps of his left leg, באתר הרשמי של ברצלונה

12. ^ אורכב מ-"El Once Ideal de la Copa América" [The Ideal Eleven of the Copa América]. La República (בספרדית). 16 ביולי 2007. המקור ב-29 בדצמבר 2016 .

13. ^ ציוץ של GOAL ברשת החברתית אקס (טוויטר), 15 ביולי 2021

14. ^ אורכב מ-"Report and Statistics: Men's and Women's Olympic Football Tournaments Beijing 2008" (PDF). FIFA. p. 21. המקור (PDF) ב-6 בדצמבר 2008 .

15. ^ אורכב מ-"Adidas Golden Ball Nominees Announced". FIFA. 9 ביולי 2010. המקור ב-11 באפריל 2015 .

16. ^ תומר יצחק‏, 1 אויבים מבית: ארגנטינה בלחץ עצום לזכות בקופה אמריקה, באתר וואלה‏, 29 ביוני 20112 3

17. ^ Futterman, Matthew (2014-07-11). "The World Cup Final: The Best Team vs. the Best Player". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660.

18. ^ Bate, Adam (16 ביולי 2014). "World Cup Final: Was Lionel Messi Really a Disappointment in Brazil or Have We Just Become Numb to His Genius?". Sky Sports.

19. ^ Lionel MESSI goal vs Nigeria | 2018 FIFA World Cup | Hyundai Goal of the Tournament Nominee, סרטון בערוץ "FIFA", באתר יוטיוב (אורך: 0:33)

20. ^ Messi, Ronaldo bow out in dramatic knockout openers, www.fifa.com (באנגלית)

21. ^ 1 2 3 4

22. ^ Germany 1-0 Argentina (AET): Gotze's extra-time goal wins the World Cup(הקישור אינו פעיל, 29.6.2021),‏ Michael Cox,‏ Zonal Marking,‏ 14 ביולי 2014

23. ^ 1 2 3

24. ^ 'Messi es el mejor jugador que veré jamás', elmundo, ‏29/08/2009 (בספרדית)

# data[].attributes.attachment_link.title
ליונל מסי - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מידע אישי לידה 24 ביוני 1987 (בן 36) רוסאריו, ארגנטינה שם מלא לְיוֹנֵל אַנדְרֶס מֶסִי קוּצִ'יטִינִי גובה 1.69 מטר עמדה חלוץ, קיצוני ימני מועדוני נוער מועדונים מקצועיים כשחקן* נבחרת לאומית כשחקן** * הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד ומעודכנים ל-2 במרץ 2024** הנתונים בנבחרת מעודכנים ל-19 בדצמבר 2023 לְיוֹנֵל אַנדְרֶס "לֵאוֹ" מֶסִי קוּצִ'יטִינִי (או לִיאוֹנֵל; ב ספרדית: Lionel Andrés "Leo" Messi Cuccittini; נולד ב־ 24 ביוני 1987) הוא כדורגלן ארגנטינאי, המשחק בעמדות ה חלוץ וה קשר ההתקפי במועדון ה אמריקאי אינטר מיאמי וב נבחרת ארגנטינה, בהם הוא משמש כ קפטן.

# data[].attributes.headline
בית"ר ירושלים

# data[].attributes.subject
בית"ר ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בית"ר ירושלים היא קבוצת כדורגל מ ירושלים המשתייכת לאגודת הספורט בית"ר, ומשחקת ב ליגת העל - ליגת הכדורגל הבכירה בישראל. הקבוצה הוקמה ב-1936, והחל משנות השבעים, נחשבת הקבוצה לאחת הקבוצות הבכירות והאהודות ביותר ב כדורגל הישראלי. לזכות בית"ר שש אליפויות ושבעה גביעי מדינה. כמו כן, זכתה הקבוצה שלוש פעמים ב גביע הטוטו ופעמיים בתואר אלוף האלופים.

מאז 2018 נמצאת בבעלות איש העסקים משה חוגג.

הקמת הקבוצה - שנות ה-30 וה-40

קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים נוסדה בשנת 1936 על ידי דוד הורן. הורן, שהיה ראש סניף תנועת בית"ר בירושלים, אסף צעירים, שחלקם הניכר השתייך ל תנועה הרוויזיוניסטית ולמחתרות ה אצ"ל וה לח"י, והקים את קבוצת הכדורגל הראשונה. בימיה הראשונים כונתה הקבוצה: "המנורה", ועל חבריה נמנו: חיים קורפו (ששימש לימים כ שר התחבורה בממשלתו של מנחם בגין), דב מילמן, גרשון אברמוביץ', חיים גרוסברג, יוסף ריפס, דוד אנגל, שלמה כהן, יעקב בק, יצחק טסלר, דוד אילן, משה ו יצחק ברוך ו אשר בנזימן, שהיה החלל הראשון של מחתרת האצ"ל בהתקפה על בניין ה בולשת הבריטית בירושלים. מנהל הקבוצה היה גוטמן רבינוביץ', שלימים איבד את רגלו בעת השמירה על הכותל המערבי. בעקבות אירוע זה, פרש רבינוביץ' מניהול הקבוצה. ה תלבושת הראשונה של הקבוצה, שעל גבה התנוסס סמל תנועת בית"ר, מומנה מכספיו של עורך הדין אהרון ברוך. קבוצה זו היוותה אטרקציה באותם ימים, ומשכה קהל ירושלמי רב, זאת- למרות גילם הצעיר של השחקנים, שעמד על כ-18 שנים. בתחילה הקבוצה לא נמנתה עם הקבוצות החברות ב התאחדות לכדורגל, שיחקה משחקי ידידות לא רשמיים נגד קבוצות אנגליות, יהודיות וערביות מקומיות- אשר שיחקו בשכונות שונות בירושלים. קודם לכן, פעלה קבוצת כדורגל ברובע היהודי שבעיר העתיקה, אשר כינוייה היה " המעופף". שחקניה היו חברי תנועת בית"ר ברובע ששיחקו ב" חקורה", בסמוך ל" שער ציון".

בעקבות מעצרו של מרקוביץ' בידי הבריטים ב-1938, נאלצה בית"ר להפסיק את פעילותה, עד הקמתה מחדש ב- 1942 על ידי הורן ו שמואל קירשטיין. הורן וקירשטיין הצליחו למזג את קבוצות " בית"ר ימין משה" ו" בית"ר ניל"י", אשר שיחקה בשכונת יגיע כפיים. כמו כן, צרפו שני אלו שחקנים נוספים לקבוצה המאוחדת, שרבים מהם היוו את שִלְדָהּ- עד שנות ה-50 המאוחרות. בין שחקניה הבולטים של הקבוצה נמנו: ה קשר- מתאגרף אשר ברנבלום והחלוצים ישראל יחזקאל, אהרון חסון, שמעון שטרן ו שלום ציון. כוכב הכדורגל הראשון של הקבוצה, סימון אלפסי, כיכב בשורות הקבוצה בשלהי שנות הארבעים ו החמישים. לאחר פרישתו, הפך אלפסי מאמן-שחקן , ולאחר מכן- ל מאמן הקבוצה. בנוסף, שיחקו בקבוצה זו: יוסף מיוחס, יצחק מיוחס, אלי מזרחי, שמואל בליכר, ליאון מזרחי, אהרון טוויל, ישעיהו לאריה, שלמה סידס, מושקה תנורי, יוסף שלום ו דוד בדהב. קבוצה זו לא הצליחה לשחק נגד קבוצות בכירות, מפאת חרם משותף של קבוצות מאגודות הפועל ומכבי. על כן, הסתפקה הקבוצה במשחקים נגד קבוצות בריטיות וערביות, עליהן נמנו: " הארד ספורט קלאב", " הומנטמן" ו" הויצ'מן".

ה טורניר הראשון של הקבוצה היה גביע בזק של " קרן תל חי", שבו העפילה הקבוצה למשחק הגמר, אך נוצחה על ידי בית"ר פתח תקווה. לאחר מכן, בטורניר נוסף בו השתתפה, " גביע ירושלים", העפילה הקבוצה פעם נוספת לגמר, אך הפרעה למהלכם התקין של המשחקים בטורניר זה, מטעם פעילים שהשתייכו לקבוצת " הפועל ירושלים" - מנעה מבית"ר את השתתפותה במשחק זה.

לאחר גילוי מעורבותם של רבים משחקני הקבוצה ושחקני קבוצות אחרות בפעילות מחתרתית לא חוקית בשנת 1944, ובעקבות פיצוץ בניין הבולשת הבריטית בירושלים, הוגלו חלק משחקני בית"ר על ידי ממשלת המנדט הבריטי ל קניה, אריתריאה ו סודאן בשל פעילותם. במחנות במדינות אלו, שהוקמו על ידי הבריטים, הקימו העצירים, 251 במספר, מספר קבוצות כדורגל באדיבות השומרים האנגליים. הקבוצות התבססו על אזורים בהם שיחקו המוגלים מירושלים, תל אביב ו פתח תקווה. במקביל, תכננו העצורים בריחה המונית על מנת לחזור לישראל, דרך מנהרה שנחפרה ממחנה העצירים ועד מרכז מגרש הכדורגל. 54 מהם אף הצליחו לברוח, אך נתפסו שנית והוחזרו למחנה המעצר. רוב העצורים חזרו לישראל רק עם הקמת המדינה במאי 1948.

בעת הגליית חלק מהשחקנים לאפריקה בשנת 1946, הגיעה הקבוצה האלמונית יחסית לסיבוב השני של גביע ארץ ישראל, הישג השיא של הקבוצה לאותם שנים, ופגשה את מכבי תל אביב עמוסת הכוכבים, שכללה את: אלי פוקס, יוסל'ה מרימוביץ' ו שייע גלזר. באותו טורניר, התקיים הגביע במתכונת של מפגש כפול, ומכבי הצליחה לנצח רק בשער שנוי במחלוקת, בדקה ה-90, בתוצאה 2-3. בדרכם חזרה לירושלים, נעצרו שחקני בית"ר ובילו לילה ב מחנה המעצר בלטרון. המשחק השני בימק"א כמעט ונגמר ב־3-2 לבית"ר, אך לבסוף שער שוויון דרמטי מנע סנסציה היסטורית מבחינת בית"ר, לאחר פציעתו של הכוכב סימון אלפסי, ומכבי העפילה לסיבוב הבא- בדרך לזכייה בגביע בשנה זו.

עונת 1947/1948 הייתה עונתה הראשונה של בית"ר בליגה בארץ ישראל כשנרשמה לראשונה בהתאחדות המקומית ושיחקה בליגה ב'. במהלך שנת 1947, הוגדרה אגודת בית"ר בלתי חוקית, אך הקבוצה המשיכה להתקיים בארץ ישראל בשם אחר: "נורדיה ירושלים" (על שם מקס נורדאו, ממייסדי התנועה הציונית). ב-15 בנובמבר 1947 התקיים הדרבי הראשון בין בית"ר להפועל ירושלים במסגרת המחזור הראשון בליגה (כאשר בית"ר משחקת בשם החליפי "נורדיה ירושלים"), בו ניצחה בית"ר 1-3. היה זה גם המשחק הרשמי הראשון למועדון במסגרת ליגה מאורגנת, כמו גם הדרבי הירושלמי הראשון אי פעם. בשנה זו גם נרשם הניצחון הגדול, כשבית"ר הביסה בתוצאה 1-8 את קבוצת דגל ציון תל אביב. במשחק זה כבש סימון אלפסי שישייה מרשימה ומחזיק מאז בשיא כיבושים של שחקן למשחק אחד. עם הכרזת העצמאות בתחילת 1948, הליגה והקבוצה השעו את פעילותם ולא התקיימו זמנית - בשל גיוסם של רוב השחקנים למלחמה במסגרת צה"ל.

לאחר קום המדינה

כחצי שנה לאחר סיום קרבות מלחמת העצמאות, בדצמבר 1949, חזרה הליגה המקומית לסדרה ובית"ר חזרה לשחק בליגה במחוז ירושלים. עונה לאחר מכן חזרה לליגה ב' (אז ליגת המשנה בישראל).

לאחר 2 עונות בינוניות במרכז הטבלה, ב 1953/1954 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה, לאחר שניצחה ב ימק"א את הפועל רחובות 1-2 (עם סימון אלפסי כ שחקן-מאמן על הקווים, ותמיכה בארבעת המחזורים האחרונים של עונה זו מ לוניה דבורין). לאחר עונה אחת בלבד, ירדה בית"ר ליגה ושבה לליגת המשנה, בה שהתה 13 עונות רצופות, מתוכן הצליחה הקבוצה פעם אחת, ב- 1957/1958, לסיים במקום הראשון בליגה א' (אז ליגת המשנה), אך ההתאחדות לכדורגל החליטה להפסיק את המשחקים בליגה במחזור ה-20, ולהקפיא את הקבוצות היורדות לליגה ב' והקבוצות העולות לליגה הבכירה באותה עונה- בעקבות אי-סדרים שנחשפו, ובכך נמנע מהקבוצה להעפיל לליגה הבכירה.

עד אמצע שנות ה-60 נחשבה בית"ר קבוצה בינונית בליגת השנייה המנסה ללא הצלחה להעפיל לליגה הראשונה, כשהיא מסיימת בעונות אלו במקומות במרכז טבלת ליגת המשנה (ליגה א') ומעלה, אך נכשלת במשימה לעלות ליגה, בעיקר בעונות 1963-1966, בהן סיימה הקבוצה במקומות השלישי והשני בליגת המשנה האזורית ( ליגה א' דרום). בעונה הכפולה של 1966/1968 הצליחה הקבוצה להעפיל לליגה הראשונה, לאחר 13 עונות בליגה השנייה, ולהישאר בה למעט עונות בודדות - עד היום. בקבוצה שיחקו: ד"ר ראול גלר, שאול מזרחי, אודי רובוביץ', שמעון צ'רנוחה, חיים אזולאי ו יצחק מונסה. מאמנהּ היהודי- ארגנטינאי של הקבוצה היה סמואל רזניק, משחקניה הגדולים של הקבוצה בעבר. משחק העלייה לליגה הבכירה התקיים נגד מכבי רמת עמידר ואודי רובוביץ' כבש את שער הניצחון לזכות בית"ר בדקות הסיום.

בעונה לאחר העלייה, 1968/1969, נלחמה הקבוצה על חייה בליגה והצליחה לשרוד לבסוף כשהקדימה את הקו האדום ואת היורדת מכבי שעריים ב-3 נקודות בלבד. בעונה שלאחר מכן סיימה במקום החמישי והחלה לבסס את עצמה בתור קבוצה לגיטימית בליגה הבכירה.

ב שנות ה-70, עם עלייתו לקבוצה הבוגרת של אורי מלמיליאן, החלה הקבוצה לבסס את מעמדה כקבוצת צמרת בכדורגל הישראלי. לכך תרמו שחקני הבית של הקבוצה, דוגמת השוער יוסי מזרחי, המגנים יוסי חכם ו יצחק ג'אנו ושלישיית הקישור ויקטור לוי, דני נוימן ומלמיליאן, שכונתה "שוקולד-מנטה-מסטיק" (כשם ההרכב המוזיקלי הישראלי שוקולד מנטה מסטיק שהיה פופולרי באותן השנים). בעונת 1972/1973, סיימה בית"ר כסגנית אלופת המדינה, לראשונה בתולדותיה, כשרק מכבי תל אביב מקדימה אותה- בארבע נקודות. באותה העת נוהלה הקבוצה על ידי חיים קורפו.

במסגרת ליגת 1973/1974 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה ומרוחקת 3 נקודות בלבד מהאלופה מכבי נתניה. במסגרת הגביע בשלב חצי גמר גביע המדינה של 1973/1974 אירע אירוע אלים ויוצא דופן בחומרתו, במשחקה של בית"ר מול הפועל פתח תקווה ב אצטדיון האורווה, ב- 4 ביוני 1974, בתקשורת כונה האירוע "ליל הצינורות". פתח תקווה החזיקה ביתרון 1:0 מן המשחק הראשון בירושלים, ובית"ר ניצחה 2:1 בתום 90 הדקות של משחק הגומלין, לאחר שחזרה מפיגור של 1:0, ולכן המשחק נכנס להארכה. בהארכה כבשה פתח תקווה צמד בדקות ה-110 וה-115 ועלתה ליתרון של 3:2. לאחר מכן כבשה בית"ר שער אך השופט ויקטור נעמן פסל אותו. לאחר מכן הופסק המשחק כאשר אוהדי בית"ר המאוכזבים רמסו את הגדרות ופרצו למגרש. לאורך המגרש היו מונחים צינורות השקיה מאלומיניום. האוהדים פירקו את הצינורות ממקומם והחלו להתקיף את שחקני פתח תקווה ( אהרון סאלם, דב רמלר, גדי צלניקר ו יהושע חביה הוכו קשות והועברו לבית חולים) ואת השוטרים בעזרת הצינורות (מכאן השם "ליל הצינורות"). לאחר שרוב שחקני פתח תקווה טיפסו על חומת הבטון של האצטדיון או ברחו אל הפרדסים הסמוכים, האוהדים אף ביצעו מעשי ונדליזם בשערי המגרש עצמו ואף ניסו להבעירם, בתווך הצליחו האוהדים לתפוס את שחקן פתח תקווה שמוליק רוזנטל אך השחקן של בית"ר, יצחק ג'אנו, נחלץ לעזרתו, גונן עליו בגופו ומנע מהאוהדים לפגוע בו. על אירוע זה נענשה הקבוצה במספר משחקי רדיוס ומשחקים ללא קהל שחלו בפתיחת העונה העוקבת.

עונת 1974/1975 הייתה אחת העונות הרעות של המועדון מבחינה מקצועית, והקבוצה סיימה עם 9 ניצחונות ו-8 תוצאות תיקו בלבד לעומת 13 הפסדים מה שהציב אותה במקום ה-15 והכמעט אחרון כשהיא מדשדשת בתחתית הליגה. למזלה של הקבוצה, לא היו ירידות באותה העונה עקב החלטת ההתאחדות להגדיל את הליגה ועל כן נשארה בליגה.

בעונת 1975/1976 וגם ב 1977/1978, הגיעה בית"ר למקום השני בליגה, כשנקודות ספורות מפרידות בינה ובין האלופות באותן שנים, הפועל באר שבע ומכבי נתניה, בהתאמה.

בית"ר החלה להגיע להישגים גם במסגרות אחרות של הכדורגל הישראלי, כגון גביע המדינה. בעונת 1974/1975 הצליחה הקבוצה להעפיל, לראשונה בתולדותיה, לגמר הגביע, אולם הפסידה ל הפועל כפר סבא בתוצאה 1-3, וסיימה כסגנית בלבד.

בעקבות זכייתה בגביע המדינה בעונה זו, השתתפה הקבוצה, לראשונה בתולדותיה, בגביע בינלאומי כלשהו, ושיחקה בשישה משחקים במסגרת גביע האינטרטוטו של קיץ 1976. משחקה הראשון בהיסטוריה של הקבוצה במפעל האינטרטוטו התקיים ב-26 ביוני 1976, נגד קבוצת יאנג בויז ברן מ שווייץ. משחק זה הסתיים בהפסד של בית"ר 3-6 לשווייצרים, כשכובשי השערים לזכות בית"ר היו שחקן החיזוק יואל מסוארי ( שמשון תל אביב), שלמה ג'רבי והקפטן דוד ישי. בית"ר הייתה הקבוצה הישראלית הראשונה, יחד עם הפועל באר שבע, אשר שיחקה במפעל השייך להתאחדות האירופית ( אופ"א).

בעונת 1978/1979, תחת שרביטו של שמעון שנהר, זכתה הקבוצה בגביע פעם נוספת, בשחקה בשנית נגד מכבי תל אביב. במשחק זה ניצחה בית"ר 1-2. את השערים לזכותה כבשו הקפטן נוימן והחלוץ יוסי אברהמי. נוסף על תואר זה, סיימה הקבוצה באותה שנה, בתום משחקי הליגה הסדירה- כסגנית אלופת המדינה- שנייה רק למכבי תל אביב.
שלהי שנות ה-70 סימנו את הפיכתה של בית"ר, בהנהגתו של אורי מלמיליאן- לקבוצה המובילה של ירושלים. לכך תרמה העובדה, שעוצמתה של היריבה העירונית, הפועל ירושלים- דעכה בהדרגה בחלוף השנים.

בעונת 1979/1980 ירדה הקבוצה לליגה השנייה (אז הליגה הארצית) לאחר עונה ניהולית סוערת בה החליפה 2 מאמנים ו3 יו"רים, ובמהלכה איימו השחקנים בראשות דני נוימן על שביתה דרך ראיון בתקשורת כיוון שהתנגדו לפיטוריו של המאמן שמעון שנהר שלבסוף הוחלף בניסים בכר. במהלך העונה בליגה הארצית (1980/1981), דגל מאמן בית"ר שהתחלף שוב, אריה רדלר, בשיתוף שחקני נוער, ובנה את התשתית לשנים הבאות של הקבוצה. בתום עונה זו, עלתה הקבוצה בהדרכתו חזרה לליגה הבכירה, כשבשורותיה מככבים צעירים אלמוניים שכללו את: סמי מלכה, משה בן הרוש, אבי כהן, שלומי מלכה וכוכב הקבוצה לימים, אלי אוחנה.

בעונת 1983/1984, הייתה בית"ר הקבוצה הפייבוריטית לזכייה באליפות, כאשר הובילה ברוב שלבי העונה בפער נקודות גדול על שאר קבוצות הליגה. לרוע מזלה, זכתה לבסוף קבוצה אחרת בתואר הנכסף: מכבי חיפה, בהקדימה את בית"ר בנקודה אחת בלבד בתום משחקי הליגה. גם בעונה שלאחריה, 1984/1985, סיימה בית"ר כסגניתה של חיפה, הפעם בהפרש של חמש נקודות. עם זאת, זכתה בית"ר באותה עונה בתואר אחר- גביע המדינה, לאחר שגברה על מכבי חיפה בגמר בתוצאה 0-1, תחת הדרכתו של המאמן דוד שווייצר. הייתה זו הפעם השלישית, בו זוכה הקבוצה בתואר זה. בעונת 1985/1986, זכתה הקבוצה פעם נוספת בגביע, תחת הדרכתו של דרור קשטן. בעונות אלו ביסס אלי אוחנה את מעמדו ככוכב הקבוצה, יחד עם אורי מלמיליאן, כאשר כבשו שערים רבים ומכריעים, שסייעו לקבוצה לזכות בתארים שצוינו לעיל.

בעונת 1986/1987, זכתה הקבוצה ב אליפות המדינה, לראשונה בתולדותיה, אף על פי שדווקא בעונה זו החליטה הקבוצה לארח את משחקיה ב אצטדיון בלומפילד, שאינו אצטדיונה הביתי מטעמים כלכליים (אצטדיון שיכל להכיל יותר קהל). בעונה זו ניצחה הקבוצה 19 משחקים, סיימה 9 בתיקו והפסידה שני משחקים בלבד. בין השותפים לתואר ההיסטורי היו אורי מלמיליאן, אלי אוחנה, יוסי מזרחי, חנן אזולאי, יעקב שוורץ, סמי מלכה, גרי ונדרמולן והמגנים התוקפים אבי כהן ו שלמה שירזי. בתום העונה, עזב אלי אוחנה את הקבוצה לטובת קריירה אירופית, כאשר חתם בקבוצת מכלן ה בלגית. נוסף על כך, עזב המאמן דרור קשטן את משרת מאמן הקבוצה, בעוברו לאמן את מכבי חיפה. שני אירועים אלו גרמו להתרסקות הקבוצה בעונה לאחר מכן, בסיומה הגיעה הקבוצה למקום ה-11 בלבד בליגה והייתה מרחק פסע מלרדת לליגה השנייה.

בעונת 1988/1989, זכתה הקבוצה פעם נוספת בגביע המדינה, לאחר ניצחון בגמר, בבעיטות הכרעה מאחד עשר מטרים- על מכבי חיפה. בתום 90 דקות הייתה התוצאה 2-2; בתום ההארכה הייתה התוצאה 3-3.
בתום עונה זו, עזב אורי מלמיליאן את הקבוצה, בחותמו בקבוצת מכבי תל אביב.

בעונת 1990/1991 ירדה הקבוצה לליגה השנייה. באותה שנה התבסס סגל הקבוצה על שחקני בית צעירים וחסרי ניסיון. הדבר נבע מחוסר תקציב ואי יכולת לגייס ספונסרים לקבוצה. לקראת העונה בליגה הארצית, שב לקבוצה יושב הראש לשעבר, משה דדש. צעדו הראשון היה החזרתו של אלי אוחנה מאירופה. הוא גייס את איש הקולנוע יורם גלובוס, שתרם 400 אלף דולר מכיסו לרכישת אוחנה, שכרטיסו היה שייך לקבוצת מכלן הבלגית. אוחנה הסכים לחזור לישראל אף על פי שהיה שחקן מצליח באירופה, ואף זכה עם קבוצתו ב גביע המחזיקות ובתואר הכדורגלן הצעיר הטוב ביותר באירופה, על ידי מגזין " Guerin' Sportivo" האיטלקי, תואר המכונה גם בשם: " פרס בראבו". בקבוצה שיחקו באותה עונה השוער גיורא אנטמן וחלוץ רכש מ מכבי יפו, עופר דגמי. את הקבוצה אימן לופא קדוש. בתום העונה, העפילה הקבוצה לליגת הלאומית, אז הליגה הראשונה.

בעונה שלאחר מכן, עונת 1992/1993, לאחר שהות של עונה בליגה הארצית, זכתה הקבוצה באליפות שנייה בתולדותיה, תחת הדרכתו של דרור קשטן, בקדנציה השנייה שלו בקבוצה. בשורותיה שיחקו, לצד אוחנה ויעקב שוורץ, שחקנים וותיקים אחרים: רונן חרזי, סרגיי טרטיאק ו ולדימיר גרשנייב. בנוסף, הובאו לקבוצה שחקנים ישראליים, דוגמת השוער יעקב אסייג והבלמים אהוד כחילה ו יעקב הלל. הייתה זו האליפות השנייה מאז ומעולם (יחד עם האליפות של הפועל רמת גן ב- 1963/1964) בה זכתה קבוצה, אשר עלתה מהליגה השנייה בתחילת אותה עונה. בשלוש העונות הבאות נחלשה בית"ר, וסיימה במקומות הרביעי, השישי והשלישי בהתאמה.

בית"ר ירושלים זכתה לעדנה בעונות 1996/1997 ו- 1997/1998, בהן זכתה הקבוצה בשתי אליפויות ברציפות תחת הדרכתם של אלי כהן (השריף) ודרור קשטן. בעונות אלו שיחקו בבית"ר אלי אוחנה, יוסי אבוקסיס, איציק זוהר, שמוליק לוי, דוד אמסלם והשוער איציק קורנפיין שחוזקו בהונגרים אישטוון שאלוי, אישטוון פישונט ו אישטוון האמר. בשנים אלו בית"ר הציגה כדורגל התקפי ואטרקטיבי שהתחבר מאוד לרצון אוהדיה מחד לראות כדורגל התקפי ומאידך כמות נכבדת של שחקני בית שמככבים בהרכב הקבוצה, כך למשל בעונת 1997/1998, הציגה בית"ר מספר משחקים יוצאי דופן בכמות השערים, כמו ה-2-7 (לאחר מחצית מאופסת) וה-2-5 (לאחר הרחקה של שחקן ופיגור 0-2) על הפועל באר שבע, ועוד שתי חמישיות וארבע רביעיות שהבקיעה לשער יריבותיה במהלך העונה, תוך שהיא שוברת שיא מועדון של שערי זכות לעונה (71 שערים בשלושים משחקים בלבד).
במסגרת זכייתה של הקבוצה באליפות השנייה שלה, אירע אירוע שנוי במחלוקת במשחק הליגה האחרון של הקבוצה, שהכריע את גורל האליפות לטובת בית"ר. באירוע זה נטען לכאורה, מצד קבוצת ואוהדי הפועל תל אביב, אשר התמודדה עם בית"ר על תואר האליפות, כי קבוצת הפועל בית שאן היטתה את תוצאת המשחק בינה ובין בית"ר. טענתם הייתה, שהמניע להטייה מצד קבוצת בית שאן נבע מכך, שעשר דקות לפני סופו של המשחק, הבטיחה האחרונה את מקומה מעל לקו האדום, וניצלה מירידת ליגה. במעשה זה מנעה בית שאן, לטענת הפועל תל אביב- את זכייתה של האחרונה באליפות, תוך שימוש באמצעים המנוגדים לעקרון ההגינות בספורט. פרשת הטיית משחק זה נודעת בקרב אוהדי הכדורגל בשם " משחק השרוכים".
ב-2001 הודה שחקן בית שאן לשעבר, ואחד המעורבים העיקריים בפרשה, איתן טייב- כי המשחק לא היה הוגן, וצוטט כאומר: "נתנו את המשחק לבית"ר".

בקיץ לקראת עונת 1998/1999 החלה הקבוצה במסע רכש מרשים לחיזוק הקבוצה לקראת אירופה כאשר החתימה שחקנים ישראלים בכירים בליגה כדוגמת אילן בכר, אמיר שלח, אסי דומב, עופר שטרית ו ז'אן טלסניקוב (שכרטיסו נרכש במלואו מאשדוד), וזרים בולטים כמו תמאש שנדור (שהגיע בהשאלה מטורינו). בעקבות חוב של 11 מיליון ש"ח ל מס הכנסה שהתגלה באמצע הקיץ נעצר מסע הרכש, והקבוצה שהחלה את דרכה באירופה עם ניצחון על קבוצת בי-36 מ איי פארו קרסה בשלב לאחר מכן נגד בנפיקה ליסבון הפורטוגלית שהנחילה לה את התבוסה הגדולה ביותר שלה באירופה בתוצאה 0-6 ב ליסבון. הקבוצה ניסתה למכור את מגרש האימונים בית וגן על מנת שתוכל להמשיך לתפקד אך גם עסקה זו לא עלתה יפה. בסוף העונה סיימה במקום החמישי בליגה מה שלא אפשר לה אפילו לשחק באירופה וחתם עונה שנחשבה לכישלון.

בעונת 1999/2000 הקבוצה נמכרה לקבוצת רוכשים בראשות איש העסקים ורואה החשבון קובי בן-גור, שהיה מנכ"ל קבוצת התקשורת "יס" שהשקיעו בקבוצה 10 מיליון ש"ח בעונה זו, ובמקביל מגרש האימונים נמכר על ידי היו"ר משה דדש לאיש העסקים ששון שם טוב ולשותפיו העסקיים: שאול לוי, מאיר לוי ומאיר פניג'ל ששילמו על בית וגן כ-6.5 מיליון דולר שסייעו לקבוצה. לקראת סוף העונה, בעקבות סכסוך עם המאמן הטרי אלי אוחנה, החליט בן-גור שהוא מעוניין לעזוב ודרש החזר על כספים אלו. לאחר דרישה זו הקבוצה עמדה על סף פירוק כאשר היו"ר דדש קרא להכרזת הקבוצה כפושטת רגל. לקראת סוף המילניום, לאחר חיפושים רבים ואף התערבות של ראש עיריית ירושלים באותה תקופה, אהוד אולמרט, נמצא רוכש אחר למועדון - איש העסקים החיפאי גד זאבי שהחזיק במניות בחברות: בזק ו קשת, ובעלים של יבואן " סובארו" בישראל וה גרנד קניון בחיפה. זאבי התחייב לשלם לבן גור כ-3 מיליון דולר ולהזרים 11 מיליון ש"ח נוספים לקופת הקבוצה. תקציב הקבוצה צפוי היה להיות כ-7 מיליון דולר בתחילה.

תחילת שנות ה-2000

לקראת עונת 2000/2001, הבעלים החדש גד זאבי כיסה את חובותיה של הקבוצה ואף ניהל אותה. בעונה זו הוחתמו בבית"ר שחקנים בכירים רבים בליגה כדוגמת ג'ובאני רוסו, אלון מזרחי, דוד אמסלם, יניב אברג'יל, פליקס חלפון וכוכב הקבוצה יוסי אבוקסיס שקיבל חוזה חדש, וגם שחקנים זרים מרשימים כגון מילאן סטויאנוסקי (שחקן נבחרת מקדוניה) ו בראנקו סאביץ' מ פרטיזן בלגרד. לתפקיד המאמן מונה אלי גוטמן שזכה עם הפועל חיפה באליפות היסטורית שנתיים לפני כן. תקציב הקבוצה שהחל ב-28 מיליון ש"ח האמיר לכ-62 מיליון ש"ח, סכומי עתק במונחים שהורגלו בבית"ר ובליגה עד אז. במשחקי טרום העונה זכתה הקבוצה ב גביע השלום ב רומא, לאחר ניצחון 0-1 על קבוצת רומא האיטלקית. בעונה זו הייתה הקבוצה מועמדת לזכייה באליפות, אך כשלה במשימתה, וסיימה במקום החמישי בלבד בליגה כשבתווך גוטמן פוטר ובמקומו מונה מאמן הקבוצה בעבר ומאמן קבוצת הנוער נסים בכר. כמו כן, בעונה זו נחלה הקבוצה את הפסדה הגדול ביותר, 7-0, למכבי תל אביב. במקביל התגלו קשיי נזילות כספים של הבעלים החדש זאבי, שהחליט לעזוב בסיום העונה את הקבוצה, הפסיק להשקיע ואף דרש החזרים על השקעותיו, שהייתה שקועה בחובות כבדים בשנית ועל סף פירוק, והועברה לידיו של כונס נכסים.

עונת 2001/2002 נחשבת לאחת העונות הקשות של המועדון. בעונה זו, של אחרי עידן גד זאבי, התפרקה הקבוצה מרוב שחקניה הבכירים והחלה לשחק את הליגה רק החל מהמחזור הרביעי. הסיבה לעיכוב נגרמה בשל הבעיות הכלכליות הקשות אליה נקלעה הקבוצה. הסדר הושב על כנו רק לאחר ששלושה מאוהדי הקבוצה: מאיר פניג'ל, ששון שם-טוב ומאיר לוי (שרכשו את מגרש בית וגן שנתיים לפני כן) - רכשו אותה מכונס הנכסים, כיסו את חובותיה שהסתכמו בכ-6 מיליון ש"ח לאחר הפירוק החלקי אותו עברה, ובכך החזירו את הבעלות על הקבוצה - לידי אוהדי הקבוצה. הקבוצה התבססה ברובה על שחקנים אנונימיים וכמו כן במשך רוב עונה זו דשדשה בית"ר בתחתית הטבלה, ואף הגיעה במחזורים מסוימים עד כדי הפרש של שש נקודות מתחת "הקו האדום". למזלה של בית"ר, שרשרת ניצחונות בסוף העונה הצילו את הקבוצה מירידת ליגה, כאשר רק שני מחזורים לתום העונה עלתה הקבוצה מעל הקו האדום אחרי ניצחון 2-3 בחוץ על מכבי פתח תקווה. מחזור לאחר מכן הבטיחה הקבוצה את הישארותה בליגה לאחר תיקו 3-3 מול מכבי קריית גת, משחק בו השוותה את התוצאה בתוספת הזמן, כשבמקביל הפסידה הפועל חיפה, יריבתה לתחתית, ונשרה במקומה לליגת המשנה.

בעונות 2002/2003 ו־ 2003/2004 התייצבה בית"ר והפכה לקבוצת מרכז טבלה, כשסיימה במקום התשיעי בשתי עונות אלו בהתבססה על שחקנים צעירים, יוצאי מחלקות הנוער של הקבוצה, כגון: אבירם ברוכיאן, עמית בן שושן, ברק יצחקי, שלומי ארבייטמן, ו מאור מליקסון, שהיוו את שלד הקבוצה לשנים הבאות. באותה עונה, הגיע לבית"ר כוכב מכבי תל אביב, אבי נמני, שעקב סכסוך עם מאמנו ניר קלינגר נאלץ לעזוב. נמני שיחק בקבוצה שתי עונות, וכבש שערים רבים, ביחס למספר ההופעות המועט, בהן שותף (כשחקן פותח או כמחליף).

בעונת 2004/2005, הצליחה בית"ר לסיים במקום הרביעי בתום הליגה הסדירה, אותה אימן שחקן העבר של הקבוצה, אלי אוחנה - והשיגה את הכרטיס לגביע האינטרטוטו.

בשנים אלו כשלה בית"ר להעפיל למפעלים האירופיים הבכירים, למעט עונת 2000/2001, בה הודחה בסיבוב הראשון ב גביע אופ"א. מצב זה נמשך עד מכירתהּ של הקבוצה ל ארקדי גאידמאק.

עידן ארקדי גאידמק (2005-2013)

מצבהּ של בית"ר השתנה באוגוסט 2005, עת נרכשה הקבוצה על ידי ה אוליגרך ה רוסי- ישראלי ארקדי גאידמק. הגעת הבעלים החדשים לקבוצה הביאה לגידול משמעותי בתקציבהּ של הקבוצה, ולהיותה הקבוצה העשירה בליגת העל. בעונת 2005/2006, עזב המאמן אלי אוחנה את בית"ר, ובמקומו הובאו מספר מאמנים זרים, ביניהם טון קאנן ו לואיס פרננדז, אך אלו שרדו זמן קצר בלבד בקבוצה והיא סיימה במקום השלישי בטבלת הליגה בתום עונה זו. לאחר מכן שחקנים רבים שוחררו ובמקומם נעשה רכש גדול של שחקנים בכירים בליגה הכולל את שמעון גרשון, מיכאל זנדברג, אריק בנדו ו טוטו תמוז, שנרכשו כולם תמורת סכומי עתק ביחס לליגה, והוחתמו על חוזים חסרי תקדים לבית"ר ולליגת העל בכלל. בקיץ זה שברה בית"ר את שיא התקציב לקבוצת כדורגל ישראלית: 193 מיליון ש"ח לעונה אחת- שיא שלא נשבר עד היום בליגה המקומית.

ההשקעה הרבה השתלמה ובעונת 2006/2007 זכתה הקבוצה באליפות תחת הדרכתו של המאמן יוסי מזרחי, אשר החליף את אוסבלדו ארדילס כבר בתחילת העונה. על אף הזכייה באליפות, לא הוארך חוזהו של מזרחי. בתחילת 2007/2008 מונו יצחק שום כמאמן ו גיורא שפיגל כמנג'ר ויועץ מקצועי. בנוסף מונה למנכ"ל המועדון השוער איציק קורנפיין, שפרש ממשחק פעיל. התוצאה הייתה מוצלחת למדי ולראשונה בעידן גאידמק לא הוחלף המאמן במשך כל העונה. אמנם בתחילתה כשלה בית"ר להעפיל מהסיבובים המוקדמים של ליגת האלופות כשהפסידה ל פ.צ. קופנהגן בשלב המוקדמות הראשון, אך בהמשך התבססה שליטתה בליגת העל. בסיומה של העונה לאחר משחק גמר גביע דרמטי במיוחד בו ניצחה את היריבה המרה הפועל תל אביב בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 0-0 בסיום 120 דק', הצליחה הקבוצה לזכות ב דאבל היסטורי ולבסס את מעמדה בתור הקבוצה החזקה בישראל בשנים אלו.

בקיץ לקראת 2012/2013 הקימו אוהדי הקבוצה עמותה שמטרתה איסוף כספים לשיפור מצבה הכלכלי של הקבוצה, וכן כדי לזכות בייצוג בהנהלת הקבוצה. בחצי העונה הראשונה בית"ר זכתה להצלחה רבה בליגה והציגה כדורגל אטרקטיבי יחסית ששלהב את האוהדים, בנוסף מה שתרם היא העובדה שכמות נכבדת מההרכב הראשון כלל שחקני בית שצמחו במחלקות הנוער של המועדון כגון: אבי ריקן, אריאל הרוש, שי חדד, עמית בן שושן, אלי דסה, טל כחילה ו אופיר קריאף. בחלון ההעברות של ינואר בעונה זו, יצאה הקבוצה למשחק ידידות-ראווה ב צ'צ'ניה נגד הקבוצה מהליגה הרוסית, טרק גרוזני שהסתיים ב0-0, ואירח נשיא צ'צ'ניה - שהוא גם בעלי המועדון, רמזן קדירוב. בעקבות זאת חלק מהאוהדים התרעמו וביקורת תקשורתית נשמעה על כך שהקבוצה עוזבת את ישראל במהלכה של עונת הכדורגל בישראל בשביל משחק ראווה שלפי מספר פרסומים זרים נערך על מנת לחזק את קשריו של הבעלים גאידמק שסירב להשקיע במועדון במשך מספר עונות אך השתמש בקבוצה לטובתו האישית, ואין לו ערך ספורטיבי. כמו כן חיפשה הקבוצה להתחזק בחלון העברות לקראת המשך הליגה. מעט לאחר מכן כאשר חזרה הקבוצה לישראל, הודיעה הקבוצה בראשות היו"ר קורנפיין במהלך מפתיע, על צירוף שני שחקנים צ'צ'נים מוסלמים לשורותיה זאור סדאייב וג'יבריל קדאייב, שהגיעו בהשאלה מטרק גרוזני. צירוף השחקנים המוסלמים גרר אחריו מחאה של אוהדי הקבוצה, ושלט שנוי במחלוקת הונף על ידי מספר אוהדים במשחק הליגה נגד בני יהודה תל אביב מיד לאחר צירוף השחקנים, עם הכיתוב "בית"ר טהורה לעד" שפורסם בכלי תקשורת בארץ ובעולם בגלל אופיו הגזעני והפרובוקטיבי. המחאה כללה בנוסף גם החרמת משחקים מצד חלק גדול מאוהדי הקבוצה, כאשר במקביל אוהדים אחרים בירכו על המהלך מה שגרם לפילוג ביציעים ומחוץ להם בין אוהדי בית"ר בעבר ובהווה וסיקור תקשורתי נרחב ביותר באופן כמעט יומיומי. מהלך זה ו"הרעש התקשורתי" סביב המועדון שאף החל להיות מסוקר על ידי מספר גורמים בינלאומיים, גרם לירידה חדה ביכולת הקבוצה שסיימה במקום העשירי, כאשר היא נשארת סופית בליגה רק במחזור האחרון. בשנת 2017 יצא סרט דוקומנטרי הנקרא " טהורה לעד" (בהשראת אותו שלט שהונף על ידי האוהדים), המגולל את סיפורה של הקבוצה בעונה זו הכולל צילומים תיעודיים מתוך הנהלת הקבוצה וחדר ההלבשה בתקופה זו.

לאחר עונה זו מאסו אוהדי הקבוצה בהתנהלות הבעלים בפועל, גאידמק, וחיפשו אחר איש עסקים (באמצעות העמותה) במשך פגרת הקיץ שיקח את בית"ר ויוציא אותה לדרך חדשה. אלי טביב שסיים את דרכו דווקא ביריבה הפועל תל אביב בעונה קודם לכן, החליט לקחת את הקבוצה בשיתוף עם האוהדים. תהליך העברת הבעלות לטביב התבצע בזכות סעיף של העמותה בהסכם עם גאידמק (שנחתם בעונת 2012/2013) שבעצם אפשר לעמותה להביא רוכש חיצוני ללא הסכמתו של גאידמק. הליך זה אושר על ידי בית משפט כשבועיים לאחר הודעה של העמותה על ניצול הסעיף. החלטת בית המשפט העבירה סופית את המועדון לידיו של טביב והעמותה (טביב מחזיק ב75 אחוז והעמותה 25 אחוז), בכך הסתיים מעשית עידן גאידמק בבית"ר ירושלים.

עידן אלי טביב (2013-2018)

בתחילת עונת 2014/2015, חתם במועדון המאמן מנחם קורצקי לעונה אחת. עוזרו היה אורי אוזן. ב-27 בינואר 2015 הודיע טביב על פיטוריו של קורצקי מאימון הקבוצה, זאת על רקע חילוקי דעות ביניהם, ככל הנראה בסוגיית רכש שחקנים. ב- 28 בינואר 2015 מונה גיא לוי למאמן עד תום העונה. באותה עונה העפילה הקבוצה לפלייאוף העליון, לראשונה מזה חמש שנים. בסופה, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בטבלה, והבטיחה את השתתפותה במוקדמות הליגה האירופית, לאחר שבע שנים בהן לא השתתפה במפעל אירופי כלשהו.

בקיץ לקראת עונת 2015/2016, סיים גיא לוי את תפקידו במועדון לאחר חצי עונה, וזאת בגלל חילוקי דעות במשא ומתן בין טביב למאמן. במקומו מונה סלובודאן דראפיץ', אשר הביא עמו בבואו לקבוצה את עוזרו מקבוצת בית"ר תל אביב, שי ברדה. ב- 22 ביוני 2015 החלה בית"ר את מסעה האירופי אחרי שבע שנים, והוגרלה בסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית למשחק נגד אורדבסי שימקנט ה קזחית. המשחק הראשון בין הקבוצות, אשר נערך בקזחסטן, הסתיים ב-0-0. משחק הגומלין, שהתקיים באצטדיון טדי, הסתיים בניצחון 1-2 לזכות בית"ר, שעברה שלב במפעל אירופי, לראשונה מזה 15 שנים. בסיבוב המוקדמות השני הוגרלה בית"ר ירושלים מול שרלרואה הבלגית. בטרם החל המשחק הראשון בבלגיה, התלהטו הרוחות בין אוהדי הקבוצות, ועם תחילתו התפרעו אוהדי בית"ר ירושלים וזרקו חזיזים ואבוקות אל המגרש. בהמשך המשחק, פגע בורג שנזרק מיציע האוהדים של הקבוצה בראשו של שוער שרלרואה, הצרפתי ניקולה פנטו- וגרם לפציעתו. במהלך המשחק הורחקו שני שחקני בית"ר ירושלים והקבוצה הובסה 1-5. זמן קצר לאחר המשחק, הכריז טביב כי החליט לסיים את דרכו בבית״ר ירושלים בפרט, ובכדורגל הישראלי בכלל- בעקבות המאורעות הקשים והאלימים במשחק זה. במשחק הגומלין, אשר נערך באצטדיון טדי, הובסה בית"ר 1-4, וסיימה את דרכה במפעל. לאחר מספר שבועות, כינס טביב מסיבת עיתונאים לקראת פתיחת עונת 2015/2016, וחזר בו מהחלטתו לזנוח את ניהול הקבוצה; כמו כן הודיע, כי ימשיך להשקיע בה עד שיימצא רוכש מתאים, אליו תועברנה זכויות הניהול- מידיו של טביב. בית"ר סיימה את עונת 2015/2016 במקום השלישי בטבלת ליגת העל, המוליך לסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית, כשבמאזנה שלושה ניצחונות ושבעה הפסדים במסגרת הפלייאוף העליון.

לקראת עונת 2016/2017, ב- 1 ביוני 2016, הודיעה הנהלת בית"ר כי המאמן סלובודאן דראפיץ' סיים את דרכו במועדון ולא ימשיך בקבוצה בעונה הבאה. ב- 8 ביוני 2016, חתם והוצג רן בן שמעון כמאמנה החדש של בית"ר ירושלים כשחתם על חוזה בקבוצה לעונה אחת. באותו היום הציגה בית"ר את סמל הקבוצה המחודש שילווה אותה בעונת 2016/2017 לציון שנת ה-80 לייסוד המועדון. ב- 10 ביולי 2016, הצטרף משה דמאיו לקבוצה בתפקיד מנכ"ל הקבוצה והחליף את עומר עצמוני שחזר להיות אחראי על מחלקת הנוער בלבד. באוגוסט 2016 העפילה הקבוצה, לראשונה בתולדותיה, לשלב הפלייאוף במסגרת הליגה האירופית לאחר שבשלבי המוקדמות גברה על סלובודה טוזלה ה בוסנית, אומוניה ניקוסיה הקפריסאית ו ילגבה ה לטבית. בשלב הפלייאוף הקבוצה הודחה מהמפעל על ידי סנט אטיין ה צרפתית, בזאת רשמה את הישג השיא שלה במסגרות אירופאיות.

ב- 23 באוגוסט 2016 הודיעה ההתאחדות לכדורגל בישראל כי אלי טביב שהורשע ב פלילים לא יוכל לנהל בפועל את בית"ר ירושלים למשך שלוש שנים. ב- 11 בינואר 2017 החליט בית הדין העליון של ההתאחדות לדחות את ערעורו של טביב בדבר פסק דין זה, אך קיצר את משך העונש לשנתיים שבהם טביב לא יוכל לנהל את בית"ר החל מקיץ 2017. ב- 5 בפברואר 2017, פוטר רן בן שמעון מתפקיד מאמן הקבוצה, ומיד לאחר מכן חתם שרון מימר על החוזה כמאמן בית"ר ירושלים החדש עד לתום העונה. במאי 2017 סיימה בית"ר את העונה במקום השלישי בליגה, והבטיחה את הכרטיס למוקדמות הליגה האירופית בפעם השלישית ברצף, ובעקבות זאת חוזהו של מימר הוארך בעונה נוספת. ב- 28 במאי, לאחר סיום העונה, חזר אלי אוחנה למועדון נעוריו וחתם לחמש שנים בתור יו"ר המועדון, כאשר בשנתיים הראשונות היה אמור לשמש כמחזיק בזכויות הניהול והחתימה באופן מלא במקומו של טביב.

מימר פוטר עוד לפני תחילת עונת 2017/2018, בעקבות כישלון במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, הדחה מהמפעל והפסד כספי למועדון. לאחר מכן מונה למאמן זמני עוזרו של מימר, גילי לבנדה. ב- 3 בספטמבר 2017 חתם אלי כהן "השריף" לקדנציה רביעית במועדון בתור "יועץ מקצועי" ומאמן בפועל. בעקבות התבטאות חריגה בתקשורת בנושא שחקנים מהמגזר הערבי ("לא אביא ערבי לבית"ר ירושלים") פוטר השריף מאימון הקבוצה לאחר עשרה ימים בלבד בתפקיד, ולבנדה הוחזר לעמדת המאמן הזמני פעם נוספת. ב- 28 בספטמבר 2017 מונה בני בן זקן למאמן הקבוצה. ב- 9 במאי 2018 הפסידה הקבוצה ב גמר גביע המדינה שנערך באצטדיון טדי להפועל חיפה בתוצאה 1-3 לאחר הארכה, והייתה לסגנית מחזיקת גביע המדינה בפעם הרביעית, בליגה סיימה הקבוצה במקום השלישי והעפילה פעם נוספת למוקדמות הליגה האירופית. לאחר סיום העונה הודיע המאמן בן-זקן כי לא ימשיך בקבוצה.

במהלך העונה התגבשה בקרב האוהדים מחאה כנגד הבעלים טביב והתנהלותו בנוגע לשחקנים, מאמנים, וקשרים עם האוהדים. המחאה הגיעה לשיאה לאחר הפסד הקבוצה בגמר הגביע באותה עונה ומעורבותו לכאורה של הבעלים טביב בקביעת הרכבי הקבוצה ובעניינים מקצועיים אחרים שגרמו לאי שיתופם של שחקנים מסוימים בגמר הגביע, אז הודיעו ארגוני האוהדים השונים של הקבוצה כי הם יחרימו את העונה הבאה ולא יקנו מנויים. בתגובה זמן קצר לאחר מכן ב- 15 במאי 2018, כינס אלי טביב מסיבת עיתונאים, והודיע על כוונתו לעזוב את הקבוצה, ועל העמדתה למכירה וחיפוש רוכש לקבוצה. לקראת עונת 2018/2019 מונה גיא לוזון למאמן. בתווך הודחה הקבוצה ממוקדמות הליגה האירופית כבר בסיבוב הראשון מול צ'יחורה סצ'חרה ה גיאורגית, לאחר 0-0 במשחק הראשון והפסד 1-2 במשחק הגומלין בארץ.

עידן משה חוגג

בקיץ 2018 הוגברו מחאות האוהדים כנגד הבעלים ואף הגיעו לביתו של טביב שם הפגינו אוהדים מספר פעמים, כמו כן מול חנויות הבגדים של רעייתו דנה אשכנזי. כשבועיים לפני פתיחת עונת 2018/2019 נרכשה הקבוצה על ידי יזם ההייטק משה חוגג תמורת 26.5 מיליון שקל. אלי אוחנה נשאר בתפקידו כיושב ראש המועדון, וכ מנכ"ל מונה מוני ברוש. חוגג הוביל מדיניות רכש שחקנים מאסיבית והחתים שחקנים בכירים וביניהם טל בן חיים, מאור בוזגלו ו ערן לוי. ב- 28 בספטמבר הוביל חוגג למהלך להחזרת קהלי החוץ במשחקים בין בית"ר לקבוצת בני סכנין. לאחר שהקבוצה פתחה את העונה בצורה חלשה פוטר גיא לוזון מתפקידו לאחר המחזור השביעי. ב- 29 באוקטובר מונה ניר קלינגר למאמן הקבוצה. ב- 3 בדצמבר 2018 הוצג במסיבת עיתונאים לוגו חדש למועדון, עם ספונסר ראשי חדש בהסכם לשנתיים בסכום חסר תקדים לקבוצה של כמיליון דולר לעונה, ובנוסף הושק מועדון אוהדים חדש בשם "בית"ריסט" שיקנה לאוהדי הקבוצה הנחות בקניית כרטיסים, מינויים, ומוצרי המועדון תמורת תשלום חודשי קבוע. בגביע המדינה הודחה הקבוצה בסיבוב ח', ובליגה נשרה לפלייאוף התחתון לראשונה מזה חמש עונות, וסיימה את העונה במקום השביעי. ב- 21 במאי 2019 ערכה הקבוצה משחק ידידות מול אתלטיקו מדריד, בו ניצחה 2-1. ב- 4 ביוני 2019 הודיעה הקבוצה על סיום תפקידו של קלינגר כמאמן הקבוצה, ויומיים לאחר מכן מונה רוני לוי לקדנציה שלישית במועדון. ב- 24 בספטמבר 2019 הפך רוני לוי למאמן התשיעי שזוכה עם קבוצת הבוגרים של בית"ר ירושלים בתואר, כאשר זכתה הקבוצה ב גביע הטוטו השלישי בהיסטוריה שלה, והפעם לעונת 2019/2020, לאחר ניצחון מול מכבי תל אביב, בתוצאה 0-2. בגביע המדינה לעונה זו הודחה הקבוצה ברבע הגמר נגד מכבי פתח תקווה לאחר שהפסידה 3-5 בדו-קרב פנדלים, ובליגת העל לאותה עונה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה המוביל להשתתפות במוקדמות הליגה האירופית לעונת 2020/2021. ב- 27 באוגוסט 2020, כבר בסיבוב הראשון, הודחה בית"ר, לאחר שהפסידה 2-0 ל טאוטה דורס מ אלבניה. בעקבות כישלון זה במפעל האירופי, יום לאחר מכן פוטר רוני לוי מאימון הקבוצה. בעקבות פיטוריו של לוי, שלא היו על דעתו, התפטר גם המנהל המקצועי באותה עת, יוסי בניון. יוסי מזרחי שחזר למועדון לפני כן ושימש כמאמן במחלקת הנוער במועדון, מונה למאמן הזמני בבוגרים במקומו של לוי, עד למציאת מאמן קבוע. ב- 4 בספטמבר 2020 מונו סלובודאן דראפיץ' ו שי ברדה למאמני הקבוצה, וחזרו למועדון אחרי 4 עונות במכבי נתניה.

אצטדיון ומתקנים

תחילת הדרך וימק"א

את משחקיה הראשונים כ קבוצת כדורגל חובבנית קיימה בית"ר במגרש מוזנח, בסמוך ל רחוב הנביאים בירושלים. כינויו של מגרש זה היה "מגרש הבננות", ועל תחזוקתו היו אמונים שחקני הקבוצה עצמם. בראשית דרכה של בית"ר כ קבוצת כדורגל מקצוענית , החל משנת 1942, נקבע "מגרש דג'אני", אשר שכן ב שכונת קטמון הישנה, כמגרשהּ הביתי של הקבוצה. לאחר חזרתם של גולי אפריקה לארץ בשנת 1948, אירחה הקבוצה את משחקיה לסירוגין, במגרש הצמוד לבניין ימק"א בירושלים וב"מגרש הבננות". לאחר סיום מלחמת העצמאות והקמת מדינת ישראל, מיקום המגרש בו שיחקה בית"ר - קצה רחוב שמואל הנביא - היה שטח הפקר; על כן, הועתקה באופן רשמי ביתיות הקבוצה ל אצטדיון ימק"א, שהיווה את מגרשה הביתי הקבוע של הקבוצה. ב- 15 בנובמבר 1947, נערך ה דרבי הראשון בין הפועל ובית"ר ירושלים (אשר כונתה "בית"ר נורדיה") באצטדיון ימק"א. משחק זה הסתיים בניצחונה של בית"ר, 3-1. משחקהּ הרשמי הראשון של הקבוצה באצטדיון ימק"א כאצטדיונה הביתי, נערך ב- 7 בינואר 1950, במסגרת ליגה מיוחדת שהוקמה ב-1949. במשחק זה אירחה בית"ר את קבוצת "הפועל רחובות", אשר ניצחה 2-4.

עד שנת 1991 אירחה הקבוצה את כל משחקיה הביתיים בימק"א. למעט בין 1986 ל- 1989, אז עברה בית"ר לארח את משחקיה ב אצטדיון בלומפילד ב תל אביב, מאחר ש אצטדיון ימק"א, שהכיל באופן רשמי רק 4,500 מקומות ישיבה, לא אושר לשימוש, ומטעמים כלכליים (בלומפילד הכיל יותר קהל מה שהניב רווח גדול יותר לקבוצה שמילאה את האצטדיון ברוב משחקיה הביתיים).

אצטדיון טדי

ערך מורחב - אצטדיון טדי

מתחם האימונים בית וגן

החל משנת 1980, זהו מתחם האימונים של הקבוצה, בו מתאמנת הקבוצה הבוגרת ומחלקת הנוער של המועדון. המתקן מכיל שלושה מגרשי אימון, יציעים קטנים המכילים כ-300 מקומות כל אחד, חדרי כושר, חדרי פיזיותרפיה ומלתחות. כמו כן, מצוי במתחם דוכן מכירות, בו נמכרים מוצרי עידוד עבור אוהדי הקבוצה.
בשנים 2005- 2009, עת רכש ארקדי גאידמק את הקבוצה, שופץ המתחם באופן משמעותי.
החל משנת 2009, ממוקמים במתחם גם משרדי הנהלת הקבוצה, שהועברו מ גבעת שאול אל מתחם זה.

סמל הקבוצה וצבע התלבושת

לאורך כל שנות קיומה, ייצגה המנורה את קבוצת בית"ר ירושלים. זאת, כהמשך היסטורי למנורה המקורית, אשר ייצגה את תנועת בית"ר. בהתאם לכך, דגלה בית"ר מאז ומתמיד בשילוב המנורה בסמל הקבוצה. על כן, מכונה בית"ר גם בשמות "המנורה" ו"הדגל של המדינה". בשלהי שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 החלה הקבוצה להשתמש בסמל משלה עם השם "בית"ר ירושלים" ומנורה במרכזו (בדומה לשאר הקבוצות השייכות לתנועת בית"ר). במהלך השנים שונה הסמל מספר פעמים כאשר המילים "בית"ר ירושלים" וסמל המנורה משולבות בכולם באופנים שונים. בשנות ה-80 השתמשה בית"ר בסמל הכולל כדור כדורגל, ובתחילת שנות ה-90 הציגה בית"ר סמל הכולל מנורה ומתחתיו הכיתוב "ביתר" ומעל שינות חומה המסמלות את חומות ירושלים העתיקה - אחד מהאייקונים הבולטים של ירושלים. בשנת 2006, במסגרת מיתוג מחודש של הקבוצה, נוספו שני אריות לסמל הקבוצה, בהתאמה לאלו הנמצאים ב סמל העיר ירושלים. בשנת 2013, לאחר מעבר הקבוצה לידיו של טביב, שונה סמל הקבוצה פעם נוספת, כאשר האריות הוסרו ממנו ועיצוב המנורה שונה למנורת סמל ביתר המקורית. שינוי זה לווה בתהליך הצבעה, בו השתתפו אוהדי הקבוצה. לרשותם עמדו שלושה סמלים חדשים, אשר הוצגו בפרופיל המועדון ב פייסבוק. ב- 8 ביוני 2016, כמחווה לשמונים שנים לייסוד המועדון- חשפה בית"ר עבור קהל אוהדיה סמל מיוחד, אשר ליווה את הקבוצה בעונת המשחקים 2016/2017. לאחר מעבר הקבוצה לידי משה חוגג, חודש סמל הקבוצה כשהוצג ב- 3 בדצמבר 2018, כאשר המנורה והרקע הפכו את צבעם - המנורה צהובה והרקע שחור, עם כיתוב שם המועדון, וקיצורו ב אנגלית ("FCBJ"). ב- 5 באוגוסט 2020 חשף המועדון סמל חדש שהוא למעשה אותו הסמל הקודם בתוספת כוכב (לציון 5 מתוך 6 אליפויות בהם מחזיקה הקבוצה), וזאת לאחר שמנהלת הליגות לכדורגל קבעה סטנדרט לעניין הכוכבים בליגת העל.

לאורך רוב שנותיה, מזוהה בית"ר עם ה צבעים צהוב- שחור. אולם, בשנותיה הראשונות, צבע מדיה היה שחור-לבן- עד עונת 1960/1961. בעונה זו פרש יושב הראש ואחד ממייסדי הקבוצה, שמואל קירשטיין- מתפקיד ניהול הקבוצה. מחליפו, אלי גבאי, סבר כי יש להחליף את צבע מדי הקבוצה. גבאי סקר במשך מספר שבועות חנויות בדים שונות בירושלים ובתל אביב, ותר אחר צבע שיוכל להתאים לחזונו. בהגיעו לחנות הבדים "רב-און" ב רחוב כורש בירושלים, החליט גבאי לבחור בצבע הצהוב. בית"ר עלתה לראשונה למשחק רשמי, כששחקניה לבושים מדים בצבעי צהוב-שחור ב- 8 באוקטובר 1960, במשחק נגד מכבי חדרה, אשר נערך באצטדיון ימק"א. לאחר ניצחונה של הקבוצה, הוחלט על השארת צבע מדים זה. מאז, למעט משחקים בודדים, דוגמת משחקהּ נגד מכבי נתניה בעונת 1977/1978, בה שיחקה הקבוצה בצבע ה ירוק, שיחקה בית"ר את כל משחקיה הביתיים במדים הצהובים-שחורים. מדי החוץ של הקבוצה, עד שנות ה-90 המאוחרות, כללו וריאציות של מדים בצבעים כחול/לבן או תכלת בהיר, ומ שנות ה-2000 ואילך- צבעם הוא שילובים של לבן שחור וצהוב או רק אחד מהם.

יצרני תלבושות וספונסרים ראשיים

בית"ר ירושלים בחברה, בתרבות ובאומנות

מספר סקרים שנעשו בסוף העשור השני של המאה ה-21 מצאו שבית"ר ירושלים היא אחת הקבוצות האהודות ביותר ב מדינת ישראל.

לבית"ר ירושלים אוהדים מפורסמים ב תרבות ובאמנות הישראלית, חלקם אף מגיעים למשחקי הקבוצה. בין הבולטים שבהם ניתן למצוא כוכבי זמר מזרחי כגון: אייל גולן (בין היתר שר את "מגרש השדים"), ליאור נרקיס, דודו אהרון, תמיר גל (כתב מספר שירים), אבי ביטר (כתב את שיר האליפות של 97/98 "צהוב בעיניים"), עופר לוי, שלומי שבת, עידן עמדי, ג'קי מייקה (שר את שיר האליפות של 1987) ו אהובה עוזרי שכתבה, הלחינה ושרה את "ירושלים של בית"ר" לרגל התואר ההיסטורי הראשון של המועדון - גביע המדינה של 1976:

הנה היום שבו זכינו
הנה הרגע עליו חלמנו
עם מלמיליאן ודני נוימן
הביאו לנו התהילה...

מגרש ירוק לו, כדור עגול בו רק המזל
יאללה בית"ר - אל המגרש
רוצים עוד גול - הלאה בית"ר
אל המגרש! רוצים עוד גול!

בנוסף כוכבי בידור, תרבות וספורט רבים הצהירו על אהדתם לקבוצה, בהם נמנים: שלישיית מה קשור, עמוס תמם, שאנן סטריט, חנן סביון, גיא עמיר, אנדי רם, ירון אילן, גורי אלפי, שי נובלמן, איל פלד ושדרן הרדיו אלעד עמדי. חלקם הגדול אף תרמו למיזם עמותת האוהדים בשנת 2012/2013.

בית"ר נחשבת קבוצה "עממית", וניתן לה הכינוי על ידי אוהדיה "הקבוצה של המדינה" או "הדגל של המדינה", כיוון שמסורתית בתחילת דרכה הייתה מזוהה עם אוהדים משכבה סוציו-אקונומית נמוכה וכלל האוכלוסייה הפשוטה יכלה להזדהות עם מאפייניה. כתוצאה מכך התגבשו סביבה לאורך השנים סטריאוטיפים שליליים רבים, כגון אלימות פיזית ומילולית מצד אוהדיה; חלקם מתבטא אף בתרבות ובאמנות. דוגמה אחת כזו, מני רבות, מופיעה במערכון של הגשש החיוור, "אופסייד סטורי", אשר שוחק לראשונה ב- 1975. במערכון מובע באופן הומוריסטי איום מצד אוהדי הקבוצה, בשימוש באלימות פיזית, באם שופט המשחק לא ייענה לדרישותיהם:

חצץ, כבוד השופט, חצץ, את הבלוקים גמרנו שבוע שעבר נגד פתח תקווה.

מהן בדיוק הדרישות שלכם כאוהדים?

אנחנו רוצים לקבוע מי יהיו השופטים, אם לא - אנחנו נשרוף את המועדון.

אנחנו גם רוצים לקבוע, מי יהיה השחקנים, מי יהיה המאמנים, מי יהיה התוצאה, ומי יהיה מזג אוויר.

- ואם זה לא יינתן לכם?

נשרוף את המועדון.

כמו כן " שלישיית מה קשור" שבמספר תוכניות ( היכל התרבות, אנחנו במפה, בובה של לילה) שיחקו את אוהדי בית"ר באופן סאטירי וקומי. האוהדים גם מוזכרים בשיריהם של להקת הדג נחש, למשל בשיר שכולל את המילים: "יאללה בית"ר, יאללה חיים בכפר". כמו כן מספר אנשי תקשורת מזוהים כאוהדי בית"ר כמו: אראל סג"ל, דני רופ, קותי סבג, אלי סהר.

ארגוני אוהדים

חילוקי דעות בסוף עונת 2003/2004, הביאו לפירוק ארגון זה.

ארגון האוהדים " לה פמיליה" (מ ספרדית: "La Familia" - "ה משפחה") נוסד בשנת 2005. רבים ממקימיו הם חברי ארגון "גוב האריות" לשעבר, שהתפרק שנה קודם לכן.

בתחילת 2006, הכירה קבוצת בית"ר ירושלים בארגון זה כארגון האוהדים הרשמי שלה.

ב עונת 2006/2007, בעקבות הצלחת הקבוצה ופתיחת יציעים נוספים, עברו אוהדי הארגון לשבת ביציעו הצפוני של אצטדיון טדי, זאת על מנת ליצור שני יציעי עידוד, הסמוכים זה לזה. לאחר הידרדרות שחלה במצב הקבוצה בין השנים 2008-2010, נסגר יציע זה, ואוהדי הארגון חזרו לשבת ביציע המזרחי. כחלק מפעילותו, מארגן הארגון אירועי התרמה, כמו גם תמיכה במספר עמותות וארגוני התנדבות. בפרט, תמך הארגון בחיילי צה"ל ובתושבי הדרום בעת מבצעים צבאיים ב רצועת עזה. כמו כן, מארגן הארגון אירועי הפנינג לאוהדים בחופשת חג הפסח וב חופשת הקיץ. נוסף לפעילות זו, ארגון האוהדים אמון על הנצחת אוהדי הקבוצה, שנהרגו ב מערכות ישראל.

ארגון אוהדים זה נודע ב תקשורת כבעל אוריינטציה ימנית רדיקלית. השם "לה פמיליה" נבחר בהשראת סרטים על ה מאפיה האיטלקית. שמו של ארגון האוהדים נקשר מספר פעמים לאירועי אלימות בספורט כמו: תקיפת אוהדי קבוצות אחרות,השלכת בקבוק תבערה לעברי משרדי ההתאחדות לכדורגל, ומעשי גזענות. חברי הארגון והמעשים המיוחסים להם שנויים במחלוקת בקרב אוהדי הקבוצה.

בינואר 2013 הצטרפו לקבוצה שני שחקנים צ'צ'נים- מוסלמים, זאור סדאייב וג'בראיל קדאייב, במהלך מפתיע של הנהלת בית"ר בראשות היו"ר איציק קורנפיין. עם הגעתם של השניים התעוררה מחאה, שכללה חרם של חלק גדול מאוהדי הקבוצה במשך מספר משחקים, בשיאה של המחאה הוצת חדר המזכרות והגביעים במתחם האימונים של הקבוצה. מעשה זה יוחס לארגון ופעיליו, שלאחריו הודיע ארגון האוהדים על הפסקת פעילותו (עד תום העונה) וזאת בעקבות הביקורת הנוקבת שנמתחה עליו בתקשורת, בין היתר גם מהנהלת הקבוצה עצמה.

בעונת 2013/2014 חזר הארגון לפעילות לאחר העברת בעלות הקבוצה לידי אלי טביב. ב-26 ביולי 2016, נעצרו כ-56 מחברי ארגון לה פמיליה במבצע של משטרת ישראל באמצעות סוכן סמוי שהפך לעד מדינה והוביל למעצרם של האוהדים. המבצע רחב ההיקף של המשטרה זכה לסיקור נרחב בכלי התקשורת בישראל.

ב-22 בינואר 2017 הורשעו שלושה מחברי הארגון בקשירת קשר, וביצוע חבלה חמורה במהלך תקיפת אוהד הפועל תל אביב בתיק "פלורנטין". בערעור של המדינה והנאשמים על העונש הוחמר עונשם של מרבית המורשעים. במרץ 2018 נגזרו עונשי מאסר של עד עשר שנים על שישה משתתפים אחרים בתקיפה זו. ערעור של המורשעים על חומרת עונשם נדחה בבית המשפט העליון.

תדמית ציבורית וזיהוי פוליטי של המועדון

בית"ר ירושלים נחשבת באופן מסורתי לקבוצה המזוהה עם הימין הפוליטי בישראל, ובייחוד עם מפלגת " הליכוד". היא גם אחת הקבוצות הכי אהודות בציבור ה דתי וה חרדי וב מפעל ההתנחלויות. בעונות 1996/1997 ו- 1997/1998, בהן זכתה בית"ר בשתי אליפויות, הרבו פוליטיקאים ממפלגות הימין - כולל ראש הממשלה בנימין נתניהו - להתארח במשחקי הקבוצה. בין אוהדיה הבולטים של בית"ר ניתן למצוא את ראשי הממשלה בנימין נתניהו ו אהוד אולמרט, השר רוני בר-און ונשיא המדינה הנוכחי ראובן ריבלין, אשר שימשו בעבר כיושבי הראש של האגודה, השר יהושע מצא שהחליף את ריבלין בתפקיד, השר חיים קורפו, שאף היה כדורגלן פעיל בבית"ר בשנות ה-40 של המאה ה-20, וח"כ אביגדור ליברמן.

במהלך שנות פעילותה של הקבוצה, אירעו פעמים רבות אירועי הסתה והתפרעויות כנגד מפלגות המזוהות עם השמאל הפוליטי ומנהיגיו (דוגמה לכך היא ביזוי הטקס השנתי, הנערך לזכר יצחק רבין). אירועי הסתה, התפרעויות וקריאות גזעניות הופנו פעמים רבות גם כלפי ערביי ישראל. בעטיים של אירועים אלו, נענשה הקבוצה מספר רב של פעמים בעונשים שונים מטעם בית הדין של ההתאחדות לכדורגל. על עונשים אלו נמנים, בין היתר: קנסות כספיים, משחקי רדיוס ומשחקים ללא קהל - אשר בגינם נגרם נזק כלכלי למועדון. נוסף לכך, בית"ר היא הקבוצה היחידה בליגת העל בה מעולם לא שיחק בשורותיה שחקן מוסלמי ממוצא ערבי-ישראלי. עם זאת בשנת 2013 הוחתמו בקבוצה שני שחקנים מוסלמים ממוצא צ׳צ׳ני-רוסי, ג׳יבראיל קדאייב ו זאור סדאייב, דבר אשר בכל זאת התקבל בשלילה עזה על ידי חלק אחר מאוהדי הקבוצה אשר מחו על המהלך בין היתר כאשר נטשו את המשחק לאחר שאחד מהם כבש שער ואף הייתה התארגנות אשר הציתה את משרדי המועדון.

אירועים פרובוקטיביים אלו, הנגרמים על ידי מספר מצומצם יחסית של אוהדים, מסבים נזק תדמיתי עבור שאר האוהדים, המהווים את הרוב המכריע של אוהדי הקבוצה. מספר מצומצם זה של אוהדים "זכה", בעקבות ביצוע אירועים אלו, בכינוי המושמץ: "הקומץ הבית"רי". במספר מערכונים של " הגשש החיוור" מוצגים אוהדי בית"ר כאלימים, במיוחד ב מגרש ימק"א, אם כי הדבר נעשה באופן הומוריסטי ופארודי.

בשנת 2014 הוקמה קבוצת אוהדים חדשה בליגה ג', בית"ר נורדיה ירושלים. הנימוק הרשמי להקמת הקבוצה, היה סלידה מה גזענות ומה אלימות המאפיינות לטענתם של המקימים את בית"ר ירושלים ואוהדיה כיום, לעומת הערכים של תנועת בית"ר המקורית ו זאב ז'בוטינסקי בפרט, הכוללים בין היתר שוויון ו סובלנות כלפי המיעוטים החיים בארץ ישראל.

היריבות העירונית

ערך מורחב - הדרבי של ירושלים

בין בית"ר ובין יריבתה העירונית, הפועל ירושלים, קיימת יריבות רבת שנים, הנובעת בעיקר מ זיהויין הפוליטי של הקבוצות. בעבר, הייתה שייכת בית"ר לתנועת בית"ר, אשר היוותה חלק מה ציונות הרוויזיוניסטית. לעומתה, הפועל ירושלים זוהתה כחלק מה"ממסד", והשתייכה ל הסתדרות. חלוקה פוליטית זו תקפה עד ימינו אלה: בעוד בית"ר מהווה את קבוצת הדגל של הימין- הפועל מזוהה עם הצד השמאלי של המפה הפוליטית. חלוקה זו בולטת במיוחד ביחס לערביי ישראל. בבית"ר ובקרב אוהדיה היחס כלפי ערבים שלילי ולעיתים אף עוין, ומעולם לא שיחק בשורותיה שחקן ערבי כלשהו; בניגוד מוחלט לעובדה זו, בהפועל משחקים שחקנים ערבים, ויחס הקבוצה כלפי כל אחד משחקניה, ערבים ויהודים כאחד- זהה. במשך תקופות ארוכות לבשה היריבות גם אופי דמוגרפי, כשמרבית אוהדי בית"ר התגוררו בצפון העיר ( נחלאות, רחביה, מחנה יהודה, מוסררה וכו'), בעוד שאוהדי הפועל הגיעו מדרום העיר ( קטמון, המושבה הגרמנית, בקעה, קריית יובל, בית הכרם וכו'). חלוקה זו נבעה ממיקומם של אצטדיונם הביתי של שתי הקבוצות: ימק"א בצפון וקטמון בדרום. אף שגם כיום מעוזי האוהדים הם קטמון עבור אוהדי הפועל, ומחנה יהודה עבור אוהדי בית"ר, החלוקה בין מחנות האוהדים אינה כה ברורה כבעבר, ה"גבולות" הטשטשו, כאשר לקטמון קיימים אוהדים מכל חלקי העיר, ולבית"ר ירושלים שהפכה לפופולרית יותר קיימים אוהדים רבים גם מיישובים אחרים בארץ.

היריבות עם הפועל תל אביב

ערך מורחב - היריבות בין בית"ר ירושלים לבין הפועל תל אביב

היריבות עם בני סכנין

ערך מורחב - היריבות בין בית"ר ירושלים לבין בני סכנין

החל משנת 2016, בהחלטה משותפת של שתי הקבוצות ובתיאום עם מנהלת הליגה לכדורגל הוחלט כי המשחקים בין הקבוצות ישוחקו ביניהם ללא קהל חוץ לקבוצה האורחת. מפגש זה הוא היחידי בהיסטוריה של הכדורגל הישראלי שתואם כך מראש בין שני מועדונים יריבים בגלל המתיחות בין הקהלים שלהם. ב- 28 בספטמבר 2018 במסגרת פועלו של בעלי בית"ר משה חוגג למיגור תופעת הגזענות בכדורגל הישראלי נחתם הסכם בין הקבוצות שהחזיר את קהלי החוץ למפגשים בין המועדונים.

ליגת העל

גביע המדינה

גביע הטוטו

אלוף האלופים

גביע ליליאן

גביע השלום

הישגים ושיאים

שיאים קבוצתיים

הופעות באירופה

בית"ר ירושלים היא הקבוצה הראשונה בתולדות הכדורגל הישראלי, ששיחקה במפעל אירופאי כלשהו (במשותף עם הפועל באר שבע), בעונת 1976/1977. עד תחילת שנות ה-90, השתתפו הקבוצות הישראליות ב גביע האינטרטוטו בלבד, ולא קיבלו כרטיס למפעלים האירופים הבכירים. בית"ר השתתפה במפעל זה שמונה פעמים. תוצאות משחקים אלו מפורטות מטה.

החל מעונת 1992/1993 החלו קבוצות ישראליות לקבל כרטיס למפעלים האירופיים הבכירים, הכוללים את גביע אופ"א ו ליגת האלופות, וזאת בנוסף להשתתפותם בגביע האינטרטוטו. תוצאות בית"ר ירושלים במפעלים אלו מפורטות מטה.

מודגש - הישג השיא של המועדון במפעל.

שיאי המועדון, במסגרת משחקיו במפעלים אירופאיים שונים

בעל מספר ההופעות הרב ביותר: אורי מלמיליאן, 423 הופעות

מלך השערים בכל הזמנים במשחקי ליגה בלבד: אלי אוחנה, 142 שערים

מלך השערים בכל הזמנים במשחקי גביע המדינה בלבד: אורי מלמיליאן, 29 שערים

שיא שערים למשחק אחד: סימון אלפסי, 6 שערים (בניצחון 8-1 על קבוצת דגל ציון תל אביב ב-29 בנובמבר 1947)

שיא הבקעת שערים לשחקן בעונה אחת (30 משחקים): אלי מיאלי, 18 שערים

שיאן אי-ספיגה (דקות ללא ספיגת שער ברציפות כשוער): יוסף (יוז'י) סורינוב, 928 דקות

כובש השער המבוגר ביותר: ארנסט וינברגר, בן 40 שנים ו-363 ימים (כבש במשחקו האחרון בקבוצה, ב-30 במרץ 1957, נגד מכבי רחובות, בליגה א')

שיאני ההופעות

*בשני העשורים הראשונים לא התקיימו רישומים מדויקים דיים כדי להכלילם בטבלה.

שיאני השערים

*בשני העשורים הראשונים לא התקיימו רישומים מדויקים דיים כדי להכלילם בטבלה.

שחקני הקבוצה זכו 3 פעמים בתואר מלך השערים העונתי בישראל לליגה הבכירה המפורט לפי הטבלה הבאה:

שחקני הקבוצה זכו 8 פעמים בתואר כדורגלן העונה בישראל לליגה הבכירה המפורט לפי הטבלה הבאה:

שחקנים בולטים ששיחקו במועדון

לפחות 56 מאמנים שונים (ב-80 קדנציות) הדריכו את שחקני מועדון הכדורגל הירושלמי מהקמתו.

להלן רשימת המאמנים של בית"ר ירושלים לאורך שנותיה:

להסתרת הטבלה לחצו על "הסתרה"

הערות:

‏1. אחוזי הצלחה במשחקי ליגה: אחוז הנקודות שנצברו מתוך סך הנקודות האפשריות.

‏3. אחוז ההצלחה כולל עונש הפחתה של 3 נקודות ליגה בפועל לקבוצה.

‏4. התפטר טרם פתיחת הליגה.

‏5. פוטר טרם פתיחת העונה השנייה.

‏6. אלי כהן פוטר לאחר 10 ימים בתפקיד.

מחלקת הנוער והאקדמיה לכדורגל

מאז הקמתה, התבססה הקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים על "שחקני בית", כלומר: שחקנים שהתאמנו במחלקת הנוער של המועדון, ובהגיעם לבגרות- שיחקו בקבוצה הבוגרת. שחקני בית אלו הובילו את בית"ר לתאריה הראשונים. למרות זאת, עד אמצע העשור הראשון של שנות ה-2000, זכתה קבוצת הנוער בתואר אליפות בליגה החובבנית לנוער. תואר זה הושג בעונת 1972/1973, כשבשורותיה שיחקו אורי מלמיליאן, דני נוימן, יוסי מזרחי, אלי מיאלי ועמנואל כהן, ומאמן הקבוצה היה סמואל רזניק.

עם הגעת מאיר פניג'ל, ששון שם טוב והאחים מאיר ושאול לוי לקבוצה- הושקעו משאבים רבים בפיתוח מחלקת הנוער, מתוך כוונה להצמיח כישרונות צעירים, שיהוו את שלד הקבוצה לעונות הבאות. שם הקבוצה " בית"ר "אורן" ירושלים" נקראת על שמו של בנו של מאיר פניג'ל, אורן פניג'ל, שנהרג ב נובמבר 1998, במהלך שוד מזוין שהתרחש במקום עבודתו - חנות המפעל של אביו. מאיר ביקש להנציחו באמצעות מחלקת הנוער, ובקשתו היחידה בעת מכירת הקבוצה לארקדי גאידמק הייתה, ששם הנצחה זה יישאר שמה של קבוצת הנוער של המועדון.
עם רכישת הקבוצה על ידי גאידמק, הוקמה בבית"ר אקדמיית כדורגל לנוער, ו מתקן האימונים הצמוד לשכונת בית וגן שודרג, לרבות חדרי ההלבשה, המתחם עצמו והדשא. בעונת 2005/2006, זכתה הקבוצה לראשונה בתואר רשמי - גביע המדינה לנוער. בעונת 2006/2007, מונה גיא עזורי למאמן קבוצת הנוער, שזכתה תחת הדרכתו בדאבל הנוער. בעונת 2007/2008, זכתה הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. בעונת 2015/2016, ירדה הקבוצה לליגה הלאומית לנוער, לראשונה אחרי עונות רבות- בהן נשארה בליגת העל לנוער. בעונת 2016/2017, עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל לנוער.

בשנת 2018, לאחר מעבר המועדון לידי משה חוגג הורחבו חדרי ההלבשה, חדר האספות, וחדר האוכל, ושודרגו חדר הכושר והטיפולים של השחקנים. בנוסף, גם משרדי הנהלת המועדון עברו שיפוץ, והוצבו מצלמות במתחם ובסביבתו, כולל המגרשים עצמם, בין היתר על מנת לשדר בשידור חי את משחקי הנוער ואימוני הבוגרים לחברי מועדון האוהדים. בחלקו הדרומי של המתקן, מוצבים מתקני מחלקת הנוער הכוללים חדרי הלבשה של קבוצות המחלקה, משרדי הנהלה של המחלקה וחנייה של כ-30 מקומות.

קבוצות מחלקת הנוער לעונת 2019/2020

מנהל מחלקת הנוער: תומר כרמל

תארים והישגים

לפני הפיכתה של ליגת העל לנוער לליגה מקצוענית ב-1994, זכתה הקבוצה באליפות נוספת, בעונת 1972/1973.
כמו כן, זכתה קבוצת הנוער בטורניר נייקי ב קטרגל, בשנת 2007.

שחקנים ידועים יוצאי מחלקת הנוער של בית"ר ירושלים

סגל השחקנים

נכון ל-16 באוקטובר 2020

צוות מקצועי

לקריאה נוספת

דני נוימן, דני דבורין, אני דני נוימן, קפטן בית"ר ירושלים, הוצאת שלגי, 1979, 40 עמודים

אורי מלמיליאן, אלי עזור, הנער מממילא, הוצאת מוניטין, 1984, 125 עמודים

חיים ברעם, אדום צהוב שחור, הוצאת ספריית מעריב, 2004, 134 עמודים

רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, אני אוהב אותך בית"ר: תולדות בית"ר ירושלים, הוצאת מדיה, 2007, 278 עמודים.

זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי, כרך ג', עמ' 120 - 139, הוצאת ישראגול, 2011

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

# data[].attributes.attachment_link.title
בית"ר ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.description
בית"ר ירושלים היא קבוצת כדורגל מ ירושלים המשתייכת לאגודת הספורט בית"ר, ומשחקת ב ליגת העל - ליגת הכדורגל הבכירה בישראל. הקבוצה הוקמה ב-1936, והחל משנות השבעים, נחשבת הקבוצה לאחת הקבוצות הבכירות והאהודות ביותר ב כדורגל הישראלי. לזכות בית"ר שש אליפויות ושבעה גביעי מדינה. כמו כן, זכתה הקבוצה שלוש פעמים ב גביע הטוטו ופעמיים בתואר אלוף האלופים.

# data[].attributes.headline
מכבי תל אביב

# data[].attributes.subject
מכבי תל אביב

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מכבי תל אביב הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר תל אביב, הנמנה עם מועדוני ה כדורגל הוותיקים והמובילים ב ישראל ומשחק ב ליגת העל. המועדון הוקם בשנת 1906, ומאז 2009 הוא בבעלות המיליארדר היהודי-קנדי מיטשל גולדהאר. המועדון חבר מן המניין ב ארגון המועדונים האירופיים.

מכבי תל אביב היא הקבוצה המעוטרת ביותר בכדורגל הישראלי. הקבוצה מובילה את טבלת הקבוצות הזוכות ב אליפות המדינה עם 22 אליפויות ואת טבלת הזוכות ב גביע המדינה עם 23 גביעים, מתוכם שבעה נלקחו בעונת אליפות ( דאבל), ואחד בעונת אליפות וזכייה בגביע המדינה וב גביע הטוטו ( טרבל). כמו כן, מובילה הקבוצה גם את טבלת הזוכות בגביע הטוטו לליגת העל, עם שש זכיות. מכבי תל אביב גם זכתה פעמיים ב גביע אסיה לקבוצות, והיא הקבוצה היחידה בישראל ששיחקה בליגה הראשונה בכל עונותיה ומעולם לא ירדה לליגות המשנה.

לפני הקמת מדינת ישראל

האגודה הוקמה בשנת 1906 ב שכונת נווה שלום כאגודת הראשון לציון-יפו, אגודה שהתמחותה הייתה ב תרבות הגוף. מאוחר יותר החלו מספר חברים באגודה לאמץ את חוקת משחק הכדורגל, שהובאה לארץ על ידי מלחי אוניות סוחר. בשנת 1910, שנה לאחר הקמת העיר תל אביב, שינתה האגודה את שמה ל.

ב- 1922 הפכה לקבוצה היהודית הראשונה שהשתתפה בגביע ארץ ישראלי שארגנו הבריטים. ב- 1925 יצאה הקבוצה למסע משחקים באוסטריה. בין השנים 1923 ל- 1928, ארגנה אגודת מכבי טורניר ארצי לקבוצות האגודה בשם "מגן שמשון". מכבי תל אביב זכתה בגביע פעמיים, ב-1925 ו- 1926.

ב- 1928/1929 זכתה מכבי בגביע הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון על מכבי חשמונאי ירושלים. שנה לאחר-מכן שיחזרה את ההישג, הפעם בניצחון על הגדוד ה-48 של הצבא הבריטי.

בשנים שבין הקמת המועדון ועד קום המדינה זכתה קבוצת מכבי תל אביב בארבע אליפויות ובשישה גביעים, ובתוכם זכייה אחת ב דאבל.

שנות ה-50: תור הזהב של המועדון עם חמישה תוארי אליפות

ב- 1950 קבעה מכבי את שיא ההבקעות של קבוצה בליגה הראשונה, שיא שמחזיק מעמד עד היום, 103 שערים, שהובקעו בעונה בת 24 מחזורים. בתום העונה יצאה הקבוצה למסע משחקי ידידות נוסף, הפעם ב יוגוסלביה ו שווייץ. בעקבות סכסוך בין מרכזי "מכבי" ו" הפועל", לא התקיימה ליגה בעונת 1951, מה שהוביל ליצירתן של שתי ליגות נפרדות למרכזים; "ליגת מגן שלושים שנות ההסתדרות" של "הפועל" ו גביע "יד לעשרה" של "מכבי" שיצא לדרך בפעם השנייה, הפעם בהשתתפותן של 21 קבוצות ואף בנוכחותן של מספר קבוצות בית"ר. הטורניר נמשך רק חודש אחד (בניגוד לחודשיים המתוכננים) ובוטל לאחר כמה משחקים. הסכם ה"פיפטי פיפטי" יישב את המחלוקות בין הסיעות ונתן את אות הפתיחה ל עונת 1951/1952 של ליגה א' (הליגה הבכירה דאז) תחת ההתאחדות לכדורגל בישראל. במהלך עונה זו, זכתה מכבי תל אביב באליפות השישית בתולדותיה. במחזור האחרון של אותה עונה נפגשה מכבי עם קבוצת מכבי נתניה למשחק שלא השפיע על האליפות, אבל נתניה הייתה חייבת לנצח בשביל להישאר בליגה הראשונה. בעקבות הוראת מנהלי מרכז מכבי, שחקני מכבי תל אביב איחרו להגיע למשחק ובעקבות כך נפסק ניצחון טכני לנתניה אשר השאיר אותה בליגה הראשונה. כששחקני מכבי הגיעו למגרש נערך משחק ידידות בין הקבוצות שנגמר בתוצאה 9-0 למכבי תל אביב. באותה עונה הגיעה אלופת סקוטלנד, דנדי יונייטד, למשחק ראווה שהתקיים ב אצטדיון רמת גן.

ביוני 1961 ביקרה קבוצת סנטוס ה ברזילאית עם כוכבה פלה בישראל, ופגשה בקבוצה אשר הורכבה מכוכבי מכבי תל אביב ו מכבי פתח תקווה למשחק ידידות שנגמר בתוצאה 1-3 לברזילאים. ב עונת 1963/1964, לאחר חמש שנים ללא תואר, שיחקה מכבי תל אביב נגד הפועל חיפה בגמר גביע המדינה. שיטת ה פנדלים טרם הונהגה, וכשמשחק הסתיים ללא הכרעה אחרי 120 דקות, היה נקבע משחק חוזר. הקבוצות נפגשו למשחק חוזר שני (שלישי בסך הכל) לאחר שלא הייתה הכרעה בשני המשחקים הראשונים, ובו זכתה מכבי בגביע המדינה ה-11 של המועדון לאחר 360 דקות. ב עונת 1964/1965 זכתה מכבי בגביע מדינה נוסף.

תוצאות עונת 1966/1967 הוקפאו על ידי ההתאחדות לכדורגל, שהחליטה להאריך את הליגה לשנתיים. באותה עונה זכתה מכבי בגביע המדינה ה-13 של המועדון. הקפאת הליגה שנקבעה בעקבות מלחמת ששת הימים, הובילה את מכבי לזכייה נוספת באליפות העשירית בתולדותיה בעונה הכפולה של 1966/1968, והראשונה לאחר עשר שנים.

בקיץ 1967 חזר ג'רי בית הלוי למכבי תל אביב, הפעם כיושב ראש הקבוצה, כדי להוציא את המועדון מהמשבר הכלכלי החמור בתולדותיו. כצעד ראשון החליט בית הלוי כי מכבי חייבת לעזוב את אצטדיון המכביה, ולעבור לשחק ב אצטדיון בלומפילד.

בעקבות ההצלחה והזכייה באליפות ב-1968, ערכה מכבי תל אביב את הופעת הבכורה שלה ב אליפות אסיה לקבוצות ב עונת 1969/1970, ובסיומה זכתה בטורניר. מכבי ניצחה 3-2 את אלופת יפן, סיימה בתיקו אפס מול אלופת איראן, ניצחה את אלופת הונג קונג 0-5, ואת אלופת הודו 1-6. במשחק הגמר פגשה מכבי את אלופת קוריאה הדרומית, יאנגז'י, וניצחה בתוצאה 2-1.

ב- 24 בינואר 1970, במסגרת המחזור ה-15 ב עונת 1969/1970 גברה מכבי תל אביב 5-0 על הפועל תל אביב בדרבי. בסיום אותה עונה, זכתה מכבי תל אביב בדאבל הרביעי בתולדותיה, שבעקבותיו השתתפה שוב באליפות אסיה לקבוצות. בטורניר זה, שנערך ב עונת 1971/1972, זכתה מכבי בתואר בפעם השנייה, אחרי שסיימה את הטורניר ללא הפסד, כשניצחה את אלופת מלזיה 1-0, את אלופת הודו 4-1, ואת אלופת קוריאה הדרומית 2-0. עצם ההעפלה למשחק הגמר הבטיחה למכבי את הגביע, זאת הודות להיעדרות אלופת עיראק, קבוצת משטרת בגדאד, ממשחק הגמר, בשל סיבות פוליטיות. בעונת עונת 1971/1972 זכתה מכבי באליפות ה-12 של המועדון.

ב עונת 1975/1976 נקלעה מכבי בפעם הראשונה למאבקי הירידה, כשבערב המחזור האחרון של העונה נאבקו תשע קבוצות על הזכות להישאר בליגה הראשונה, וביניהן מכבי. בזכות ניצחון במחזור האחרון, נשארה מכבי בליגה הראשונה. באפריל אותה שנה הגיעה קווינס פארק ריינג'רס, מוליכת ליגה האנגלית, למשחק ידידות ב בלומפילד מול מכבי תל אביב, אשר תוגברה בשלושת כוכבי הליגה, מוטל'ה שפיגלר, עודד מכנס ו אורי מלמיליאן. מכבי ניצחה 2-1 משערים של מלמיליאן ושפיגלר.

עונת 1978/1979 חתמה את שנות ה-70 עם האליפות ה-14 במספר, והאחרונה לתקופה ארוכה.

שלוש-עשרה השנים השחונות (1979-1992)

ב עונת 1981/1982 במהלך משחק נגד בית"ר ירושלים ב אצטדיון ימק"א פסל השופט אברהם קליין שער של הירושלמים, אך שחקני הקבוצה המארחת המשיכו לחגוג מכיוון שלא הבחינו בזאת. מיקו בלו חידש את המשחק בזריזות ומסר ל מוטי איוניר שכבש מול יוסי מזרחי (לימים מאמן מכבי) את שער הניצחון. בסוף המשחק נאלצו שחקני מכבי להתבצר בחדר ההלבשה במשך שעות ארוכות בזמן שאוהדי בית"ר שהו מחוץ לחדר ההלבשה בניסיון לתקוף אותם.

בעשור זה חוותה מכבי את העונה החלשה ביותר שלה בליגה הראשונה כשסיימה ב עונת 1987/1988 במקום ה-12, הנמוך ביותר בתולדות המועדון. באותה עונה ספגה מכבי את התבוסה הגדולה ביותר של המועדון כשהפסידה 0-10 ל מכבי חיפה ב אצטדיון קריית אליעזר.

למרות היותו העשור השחור של הקבוצה, זכתה מכבי תל אביב פעמיים בגביע המדינה בעונות 1986/1987 ו- 1987/1988.

תחילת שנות ה-90: חזרה לקדמת הבמה (1992-1996)

ב עונת 1991/1992 שברה מכבי תל אביב את הבצורת ארוכה ללא אליפות, כשזכתה בתואר בהדרכתו של המאמן אברהם גרנט. בעונה זו לקחו חלק באופן משמעותי כוכבי הנוער של הקבוצה, אבי נמני ו איציק זוהר. לימים נמני הפך לאחד מכוכביה הגדולים של מכבי תל אביב מאז ומעולם ומלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים עם 194 כיבושים בליגה. הקבוצה של גרנט הציגה יכולת מרשימה לכל אורך העונה, ואף רשמה מספר תוצאות בולטות במיוחד: ניצחון 5-1 כפול בליגה על מכבי חיפה בתוך חודש אחד בלבד, ניצחון 8-1 על הפועל ירושלים, וניצחון 4-0 בדרבי נגד הפועל תל אביב אשר פצח בשורת ניצחונות ארוכה במשחקי הדרבי לאורך השנים. עונה זו הייתה עונה מכוננת במיוחד לקראת המשך העשור, כאשר בקבוצה של גרנט שיחקו מספר שחקני מפתח אשר יובילו את המועדון להישגים בעונות הבאות, ביניהם אבי נמני, איציק זוהר, גדי ברומר, אלי דריקס, ניר קלינגר ו אלכסנדר אובארוב.

קבוצת "מופת", בראשות אנשי העסקים רוני קליימן, מאיר שמיר, דייוויד פדרמן, יולי עופר, מוזי ורטהיים, עופר נמרודי, שלום זינגר ו לוני הרציקוביץ', רכשה את השליטה במועדון ב- 1995, וכצעד ראשון בחרה ב דרור קשטן כמאמן הקבוצה. בתחילת עונת 1995/1996 יכלה מכבי להפוך לקבוצה הישראלית הראשונה שמשתתפת בליגת האלופות, אך במשחק המכריע בבלומפילד ניצחה קבוצת גראסהופרס השווייצרית ועלתה במקומה.

בתקופה זו ביססה מכבי תל אביב יריבות ספורטיבית עיקשת עם מכבי חיפה, לאחר ששני המועדונים נאבקו באופן ישיר על תואר האליפות לאורך מספר עונות. במספר מקרים אף התמודדו הקבוצות במשחקים טעונים במיוחד שהכריעו את גורל האליפות. כך למשל נפגשו שתי הקבוצות במחזור ה-26 של עונת 1995/1996 ב אצטדיון קריית אליעזר, במשחק שהוביל את הקבוצה בהמשך לזכייה באליפות. משחק זה הסתיים בניצחון 3-1 לטובת מכבי תל אביב, כשאת 3 השערים כובשים 3 מסמלי המועדון באותה תקופה: אלי דריקס, ניר קלינגר ו אבי נמני, שהשלימו מהפך לאחר שקבוצתם פיגרה במחצית הראשונה. נמני גם כבש את השער שהבטיח את האליפות באותה עונה במשחק במחזור ה-29 מול בית"ר ירושלים, אשר הסתיים בניצחון 1-0.

התפרקות קבוצת מופת וירידת מעמד (1997-2009)

אף על פי שמכבי זכתה בדאבל השישי בתולדותיה באותה עונה, פוטר דרור קשטן ובמקומו מונה לקדנציה שנייה אברהם גרנט. מהלך זה החל קרע מתמשך בין לוני הרציקוביץ', שנשאר הבעלים היחידי של המועדון לאחר התפרקות קבוצת "מופת", ואוהדי הקבוצה. ב עונת 1996/1997 אכזבה מכבי תל אביב כאשר לא הצליחה לשחזר את היכולת המצוינת שלה מעונת הדאבל, ונשארה הרחק ממאבק האליפות. אוהדי מכבי תל אביב לא אהבו את סגנון המשחק של הקבוצה והחלו בהפגנות נגד המאמן גרנט. עונת 1997/1998 הייתה חלשה אף יותר, כאשר הקבוצה פתחה את העונה עם רצף הפסדים ובמחזור השביעי אף הידרדרה למקום האחרון בליגה. לאחר מאבק קשה הצליחה הקבוצה להבטיח את הישארותה בליגה סמוך לסיום העונה.

עונת 1998/1999 התחילה גם היא עם שרשרת הפסדים, אך הקבוצה התאוששה במהירות והצליחה להגיע לחלק העליון של הטבלה, לסיים במקום השני ולזכות בגביע הטוטו. בסיומה של אותה עונה התפוצצה " פרשת האפדרין" - מאמן הכושר של הקבוצה, גיא עזורי, נתן לשחקן הקבוצה כפיר אדרי לפני אחד ממשחקי הקבוצה תוסף מזון המכיל את סם ה אפדרין האסור לשימוש בספורט. אדרי הורחק לשישה משחקים, ואילו הקבוצה קיבלה עונש כבד של הפחתת 4 נקודות וקנס כספי בסך 100 אלף ש"ח. הפרשה העיבה על ההכנות של הקבוצה ל עונת 1999/2000 אשר בה סיימה הקבוצה במקום השישי בלבד. במהלך העונה הלכו וגברו הפגנות האוהדים נגד המאמן גרנט, ובסופה החליט לוני הרציקוביץ' לסיים את תפקידו כמאמן הקבוצה, ובמקומו למנות את שלמה שרף.

תקופתו של שלמה שרף במכבי תל אביב הייתה קצרה במיוחד. לאחר משחק חלש של הקבוצה במחזור השני ב עונת 2000/2001, התראיין המאמן וביקר בחריפות את יכולת שחקניו. קפטן הקבוצה, אבי נמני, תקף את המאמן בחזרה כשאמר שדבריו של שרף נאמרו באופן "ברברי ופרימיטיבי". דבר זה יצר קרע בין המאמן והשחקן, ולאחר שהבעלים לוני הרציקוביץ' סירב לגבות את שרף ולהשעות את נמני, התפטר שרף מאימון הקבוצה ובמקומו הוחתם ניר לוין. הפרשה השפיעה לרעה על תפקודם של השחקנים והקבוצה הידרדרה במורד הטבלה, אך ככל שהתקדמה העונה הלכה והתייצבה ואף השיגה מספר ניצחונות מרשימים, וביניהם 10-1 מול עירוני ראשון לציון ו-7-0 מול בית"ר ירושלים, וזכתה בגביע המדינה. ב עונת 2001/2002 זכתה הקבוצה בגביע המדינה פעם נוספת. ב־ 26 בינואר 2002, במהלך משחק ליגה נגד בית"ר ירושלים ב אצטדיון טדי, התמוטט שחקן הקבוצה מני לוי ובסיס לשונו צנח. כתוצאה מכך איבד את הכרתו למשך זמן, דבר שגרם לשיתוקו. לאחר שטופל ב בית לוינשטיין הועבר לחזקת משפחתו במצב של צמח.

ב עונת 2002/2003 הוחתם ניר קלינגר כמאמן מכבי תל אביב והוביל אותה לזכייה ה-18 באליפות המדינה, בזכות יחס שערים עדיף (35+ לעומת 33+) על סגניתה מכבי חיפה שהשיגה מספר נקודות זהה (69). במהלך מחנה האימונים לקראת עונת 2003/2004 שררה בקבוצה אווירה חברתית לא טובה עקב סכסוך בין שני הכוכבים של הקבוצה, אבי נמני ו טל בנין, שהואשמו על ידי המאמן קלינגר ביצירת מחנאות בין שחקני הקבוצה. ב- 13 באוגוסט 2003 הודיע קלינגר לשניים כי הם סיימו את דרכם בקבוצה. המהלך עורר הלם וזעם רב בקרב אוהדי הקבוצה, אשר ראו בנמני כסמל, ולאורך העונה ערכו מפגני מחאה כנגד המאמן וההנהלה. הקבוצה לא הצליחה לשמור על תואר האליפות, אך סיימה במקום השני, ובכרטיס למוקדמות ליגת האלופות.

ב עונת 2004/2005 הפכה מכבי תל אביב לקבוצה השנייה שהעפילה ל ליגת האלופות, לאחר שגברה בשלבים המוקדמים על ה.י.ק. הלסינקי ה פינית ו פאוק סלוניקי ה יוונית. מכבי הוגרלה לבית ג' יחד עם יובנטוס, באיירן מינכן ו אייאקס אמסטרדם, וסיימה במקום הרביעי עם ניצחון על אייאקס ותיקו מול יובנטוס. בליגה הקבוצה הייתה חלשה וסיימה במקום השמיני בלבד. באותה עונה זכתה הקבוצה בגביע המדינה ה-22 בתולדות המועדון.

ב- 18 בדצמבר 2007, במהלך עונת 2007/2008, עבר המועדון לידיו של המיליארדר אלכס שניידר. שניידר הזרים למועדון סכומי כסף גדולים, בעיקר לסגירת חובות ולתפעול מחלקות הנוער. בשנת 2008 הכניס למועדון מכיסו כ-40 מיליון שקלים. בסך הכל בקדנציה שנמשכה קצת יותר משנה, השקיע שניידר בקבוצה קרוב ל-20 מיליון דולר.

מיטש גולדהאר: 2009 והלאה

ב- 3 באוגוסט 2009 העביר שניידר את הקבוצה לידיו של מיליארדר קנדי אחר, מיטשל גולדהאר, ללא תמורה, אך תחת התחייבות לעמוד בחובות הקבוצה כלפי לוני הרציקוביץ'. במקביל, העבירה אגודת מכבי תל אביב אף היא את חלקה בקבוצה, 20%, לידי גולדהאר, ובכך הפך למחזיק היחיד בקבוצה. בעונתו הראשונה כבעליה של הקבוצה, החליט גולדהאר לא להשקיע כלכלית בקבוצה.

עידן ז'ורדי קרויף

עונת 2012/2013 הייתה נקודת מפנה עבור הקבוצה. ראשית מונה ז'ורדי קרויף ל מנהל הספורטיבי וזה הציע לתפקיד המאמן את הספרדי אוסקר גארסיה, אליו הצטרף כעוזר המאמן ג'רארד אוטט במקומו של גדי כרמלי (קובי אלפסי נותר בתפקידו). אל הצוות הצטרפו גם מאמן הכושר חואן טוריחו נבארו ורובן מרטינז ששימש כאנליסט. בנוסף, מונה גם דומינגו מארין כעוזר מקצועי. עם הגעתו החליף קרויף את כל חמשת השחקנים הזרים ששיחקו בקבוצה, ושחרר גם שבעה מהישראלים, ביניהם קפטן הקבוצה ברק יצחקי והשוער גיא חיימוב שהושאלו לקבוצות קפריסאיות. שלושה שחקנים ישראלים הוחתמו במקומם, בתוכם מהראן ראדי ו איתן טיבי. קרויף המשיך במסע הרכש המוצלח, ובינואר 2013 החתים לקבוצה את שחקנה של הפועל תל אביב לשעבר, ערן זהבי, ואת החלוץ ה שוודי ראדה פריצה. החתמות אלו התבררו כחשובות עבור המועדון לקראת המשך העונה, כששני השחקנים תופסים תפקיד מרכזי בקבוצה.

בעונה זו זכתה מכבי תל אביב באליפות לאחר עשר שנים בהן לא הצליחה לזכות בתואר זה. במהלך עונה זו הביסה מכבי את הפועל תל אביב ב- 11 בפברואר 2013 בתוצאה 4-0 ואת בית"ר ירושלים ב- 10 במרץ 2013 בתוצאה 5-0. במשחק הדרבי ב- 13 במאי 2013 מכבי תל אביב הפכה לראשונה אי פעם פיגור בן שני שערים לניצחון, במשחק שנגמר בתוצאה 4-2. ב- 22 באפריל 2013 הוכתרה לאלופת המדינה לאחר ניצחון 2-0 על הפועל רמת השרון במשחק שהתקיים ב אצטדיון רמת גן מול 33,000 צופים. בתום העונה עזבו את הקבוצה מאמנה אוסקר גארסיה ומלך השערים בעונה זו אלירן עטר.

ב- 12 ביוני 2013 מונה פאולו סוזה למאמן הקבוצה. לקראת עונת 2013/2014 מכרה הקבוצה את כל המנויים שיצאו למכירה, למעלה מ-10,300, ובכך שברה שוב את שיא מכירת המינויים לעונה לקבוצה ישראלית. תחת סוזה הקבוצה עצרה שיא שלילי היסטורי, כשניצחה את מכבי חיפה 3-0 בקריית אליעזר, ובכך קטעה בצורת של מעל לתשע שנים ללא ניצחון חוץ על מכבי חיפה. במוקדמות ליגת האלופות גברה הקבוצה על גיור ה הונגרית, אך לאחר מכן הודחה על ידי פ.צ. בזל ונשרה לשלב ה פלייאוף של הליגה האירופית. מכבי עלתה לשלב הבתים של הליגה האירופית אוטומטית, לאחר שהוגרלה לשחק נגד פאוק סלוניקי בשלב הפלייאוף, אך זו חזרה לליגת האלופות לאחר שיריבתה בסיבוב הקודם, מטאליסט חרקוב, הורחקה מליגת האלופות. בשלב הבתים הוגרלה מכבי מול בורדו הצרפתית, איינטרכט פרנקפורט הגרמנית ו אפואל ניקוסיה הקפריסאית. מכבי תל אביב נצחה פעמיים את בורדו ופעם אחת את פרנקפורט, והעפילה לראשונה בתולדותיה לשלב 32 האחרונות של מפעל אירופאי בו הודחה מכבי לאחר מפגש כפול נוסף נגד פ.צ. בזל. בעונה זו הייתה מכבי תל אביב לקבוצה הישראלית הראשונה שמשתתפת במשחקים Pro Evolution Soccer ו- Top Eleven Football Manager. ב- 21 בדצמבר 2013 ציינה הקבוצה את השער ה-3,000 שלה בליגת העל. ב- 3 במאי 2014, שלושה מחזורים לפני תום העונה, זכתה מכבי בתואר האליפות לעונת 2013/2014, בניצחון 2-1 בחוץ מול הפועל באר שבע, וטקס הנפת צלחת האליפות היה שבוע לאחר מכן בתום המשחק נגד עירוני קריית שמונה. בעונה זו נשבר גם שיא הכיבושים לשחקן בעונה אחת במכבי תל אביב על ידי ערן זהבי שכבש 29 שערי ליגה. כמו בעונה הקודמת, בסיום העונה עזבו אותה מאמנה יחד עם יתר צוות האימון שקיבלו הצעה לאמן באותה פ.צ. בזל.

ב- 14 ביוני 2015 הצטרף סלבישה יוקאנוביץ' כמאמן הקבוצה. ב- 25 באוגוסט העפילה הקבוצה ל ליגת האלופות, לאחר שעברה במוקדמות את היברניאנס המלטזית, ויקטוריה פלזן הצ׳כית ו בזל השווייצרית. מלך השערים של משחקי מוקדמות ליגת האלופות לעונת 2015/2016 היה קפטן הקבוצה הישראלית - ערן זהבי עם 7 שערים ב-5 משחקים. בשלב הבתים של ליגת האלופות הפסידה הקבוצה את כל משחקיה וסיימה במקום האחרון בבית. בדצמבר 2015 עזב יוקאנוביץ' את הקבוצה ובמקומו מונה כמאמן פיטר בוס ההולנדי, עד לסוף העונה.

ב- 11 באפריל 2016 הבקיע זהבי צמד שערים בליגה בניצחון 3-2 על בית"ר ירושלים והעלה את מאזנו העונתי ל-31 שערים. בכך הפך לשחקן שהבקיע הכי הרבה שערים בעונה יחידה בהיסטוריה של הליגה הבכירה בישראל, תוך שבירת שיאו של ניסים אלמליח מ בית"ר תל אביב (30 שערים בעונת 1954/1955) שהחזיק מעמד 61 שנה. עד לסיום העונה הבקיע עוד ארבעה שערים והעמיד את השיא על 35 שערים לעונה. במחזור האחרון של העונה ניצחה מכבי תל אביב את מכבי חיפה בתוצאה 6-0. למרות השיא האישי של זהבי, הקבוצה סיימה עונה מאכזבת ללא זכייה באף תואר, לאחר שנוצחה ב גמר הגביע 0-1 על ידי מכבי חיפה.

במהלך הקיץ עזב זהבי את הקבוצה ועבר לשחק בקבוצת גואנגג'ואו R&F שב ליגה הסינית ששילמה עבורו למכבי תל אביב סכום שיא לשחקן ישראלי אי פעם, שמוערך בכ-8 מיליון דולר. שותא ארבלדזה מונה למאמן הקבוצה, ו יוסי בניון חתם בקבוצה. הקבוצה הצליחה להעפיל לשלב הבתים ב ליגה האירופית לאחר שבשלבים המוקדמים גברה על גוריצה הסלובנית, קאיראט אלמטי הקזחית, פאנדורי הרומנית ו היידוק ספליט הקרואטית. בשלב הבתים הקבוצה שובצה בבית ד' יחד עם זניט הרוסית, אלקמאר ההולנדית ו דאנדוק האירית. מכבי תל אביב לא העפילה משלב הבתים וסיימה במקום השלישי בבית ד' כשברשותה 7 נקודות, עם ניצחון חוץ מול אלקמאר בהולנד, תיקו ביתי עם אלקמאר וניצחון ביתי מול דאנדוק.

ב- 25 בספטמבר 2016, במסגרת המחזור ה-5 ב עונת 2016/2017, גברה מכבי תל אביב 5-0 על הפועל תל אביב והשוותה את הניצחון הגדול מעונת עונת 1969/1970. בעקבות חוסר ההצלחה בליגה וההדחות מאירופה ומגביע הטוטו פוטר ארבלדזה בתחילת חודש ינואר, וקרויף שהיה בתפקיד המנהל הספורטיבי במועדון, ירד לקווים ואימן את הקבוצה באופן זמני. כעבור כחודש מונה ליטו וידיגל האנגולי, שסיים עם הקבוצה במקום השני בליגה, העפיל עמה ל גמר גביע המדינה ועזב מיד בסיום העונה.

ב- 14 ביוני 2017 הודיעה מכבי על מינויו של ז'ורדי קרויף כמאמן הקבוצה באופן רשמי וקבוע לקראת עונת עונת 2017/2018. ב- 14 בדצמבר 2017 זכתה הקבוצה בגביע הטוטו לאותה עונה, החמישי בתולדותיה, לאחר ניצחון 1-0 על הפועל באר שבע. בסוף העונה סיימה הקבוצה כסגנית אלופה בפעם השלישית ברציפות - והעפילה למוקדמות הליגה האירופית. לפני סיום העונה הודיע הבעלים גולדהאר כי קרויף לא ימשיך במכבי תל אביב וכי ימונה צוות מקצועי חדש בקיץ, ואחרי 6 שנים במועדון בתור מנג'ר ומאמן, הסתיים עידן קרויף במכבי תל אביב.

תקופת ולדימיר איביץ'

בסוף מאי 2018 מונה ולדימיר איביץ' למאמן הקבוצה. במוקדמות ליגה אירופית הקבוצה עברה את שלושת סיבובי המוקדמות אך הודחה בשלב הפלייאוף על ידי סרפסבורג 08. ב-26 בספטמבר 2018 זכתה הקבוצה בתואר הראשון תחת ולדימיר איביץ', גביע הטוטו, לאחר ניצחון 1-2 על מכבי חיפה.

במהלך העונה ספגה הקבוצה הפסד אחד בלבד והבטיחה את הזכייה באליפות כשנותרו עוד שמונה מחזורים לסיום, הזכייה המהירה בתולדות הליגה. בעונה נקבעו שיאים רבים כגון 89 נקודות בסיום העונה, הפרש שערים של +60 ופער 31 נקודות מהמקום השני בטבלה. בני יהודה, הקבוצה היחידה שניצחה את מכבי במהלך העונה, הייתה גם זאת שהדיחה אותה מ גביע המדינה לאחר ניצחון 0-1 במשחק חצי הגמר שנערך ב אצטדיון טדי.

אצטדיונים ומתקני אימונים

מיום הקמתו של המועדון עד לשנת 1938 שחקה מכבי תל אביב ב-8 מגרשים שונים, בעלי משטחי חול, חמרה וכורכר.

בשנת 1938 עברה מכבי לשחק ב אצטדיון המכביה שעל גדות ה ירקון, אשר שימש כבית של המועדון במשך 31 שנה. במהלך תקופה זו אירחה מכבי לפרקים במגרש "באסה" אשר ב יפו במשחקים מרובי קהל, וכמו כן ב אצטדיון בלומפילד, מפאת המספר הקטן של מקומות הישיבה באצטדיון המכביה, והפרצות שהיו בגדרות שמסביבו.

בעקבות המשבר הכלכלי שפקד את מכבי באמצע שנות ה-60, החליט יושב ראש הקבוצה ג'רי בית הלוי, לעבור לארח ב אצטדיון בלומפילד באופן קבוע. מהלך זה נעשה בשנת 1967, אך רק בשנת 1969 הפסיקה מכבי להשתמש ב אצטדיון המכביה לאירוח משחקים רשמיים. בשנת 1985 עברה מכבי לשחק ב אצטדיון רמת גן, אשר שימש כאצטדיונה הביתי עד לשנת 2000 (מלבד עונת 1986/1987 ועונת הדאבל ב- 1995/1996 בה שיחקה הקבוצה בבלומפילד), אך ב שנות האלפיים הפך אצטדיון בלומפילד לבית הרשמי של מכבי תל אביב.

בשנים 2019- 2016 עברה הקבוצה לארח באופן זמני ב אצטדיון העירוני בנתניה, בעקבות שיפוצים בבלומפילד.

מכבי תל אביב עורכת את אימוניה במתקן האימונים ב קריית שלום אשר ב דרום תל אביב. קבוצת הנוער של המועדון משחקת את משחקיה הביתיים ב אצטדיון העירוני נס ציונה.

מתחם מחלקת הנוער על שם אבי כהן

ב- 6 במרץ 2012 נחנך מתחם מחלקת הנוער על שם שחקן העבר אבי כהן. המתחם מכיל 3 מגרשים עבור קבוצות מחלקת הנוער, מילדים עד לקבוצת הנוער, חדרי הלבשה, ו חדר כושר.

היריבות העירונית

ערך מורחב - הדרבי של תל אביב (כדורגל)

מאז הקמת מדינת ישראל נערכו 151 משחקי דרבי בליגה (נכון ל-1 ביוני 2017). מכבי ניצחה 51 משחקים, הפועל ניצחה 46, ו-54 משחקים הסתיימו ב תיקו. במשך 60 שנים היה היתרון בידי מכבי, וב שנות ה-90 אף עמד הפער לטובתה על 21-31, אך במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נסגר הפער, עד שב- 2010 השיגה לראשונה הפועל את היתרון. בשנת 2013 החזירה לעצמה מכבי את היתרון.

היריבות עם מכבי חיפה

מכבי תל אביב בתרבות הישראלית

היה זה יום סגריר והקבוצה הפסידה.

חזרנו מחיפה עם הפנים בין הידיים, האויב כבר לא מפחיד הוא רק זקוק לרחמים.

בנוסף, נכתבו והולחנו מספר "שירי אליפות" במיוחד לאחר עונות אליפות של הקבוצה. לקראת חגיגות הדאבל של עונת 1995/1996 פורסם השיר "צהוב עולה זה מכבי" (מילים: דידי הררי, לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) על ידי להקת אתניקס. בעונת האליפות של 2012/2013 חזרו הררי ונחמה לשתף פעולה וחיברו את שיר האליפות הרשמי "צהוב עולה".

ארגוני האוהדים

מכבי פנאטיקס

ארגון האוהדים " מכבי פנאטיקס" (ב אנגלית: "Maccabi Fanatics") נוסד בשנת 2012. עיקר פעילותו מתרכזת בשער 11 ב אצטדיון בלומפילד. הארגון הוקם בעקבות סגירת ארגון האוהדים השחקן ה-12. בשנת 2013 אוחד הארגון עם ארגון האוהדים "אולטראס מכבי 96".

אולטראס מכבי 96 (1996-2013)

ארגון האוהדים "אולטראס מכבי 96" (ב אנגלית: "Ultras Maccabi 96") פעל בשנים 2013- 1996, הוקם בעונת הדאבל 1995/1996. עיקר פעילותו התרכזה בשער 11 ב אצטדיון בלומפילד. אף על פי שהארגון הוקם בשנת 1996, רק כעשור לאחר מכן התחיל לפעול כארגון מעודד וזכה להכרה ביציע. הארגון נוסד עקב החיכוכים הרבים שהיו בין בעלי הקבוצה, לוני הרציקוביץ', לאוהדי הקבוצה. ארגון האולטראס עמד מול לוני בחזית המאבק על הקבוצה במשך 12 שנות בעלותו בקבוצה, עד שהצליח להביא לעזיבתו את הקבוצה ולמכירתה לבעלים חדש. במהלך עונת 2003/2004 הגיע הארגון למשחקי הבית של הקבוצה לבושים בחולצות שחורות ונמנעו מלעודד את הקבוצה במהלך המשחקים. בתום עונה זו הושג הסכם בין הארגון להנהלה, אשר יישר את ההדורים בין שני הגורמים. בשנת 2013 אוחד הארגון עם ארגון האוהדים "מכבי פנאטיקס".

השחקן ה-12 (2000-2012)

ארגון האוהדים "השחקן ה-12" (ב אנגלית: "The 12th Player") פעל בשנים 2012- 2000. עיקר פעילותו התרכזה בשער 11 ב אצטדיון בלומפילד. הארגון קם בשאיפה להנעים את השהייה במגרשים, הן על ידי שיפור העידוד והן על ידי מיגור האלימות במגרשים, ובכך למשוך קהל אשר יעניק למועדון גב כלכלי. אף על פי שארגון השחקן ה-12 קם כדי לשפר ולתמוך במועדון הכדורגל של האגודה, הוא תומך בעידוד הקבוצה ונוכח גם במשחקיה בענפי ה כדורסל, כדוריד וה כדורעף.

למרות תמיכת הארגון בשיתוף פעולה עם הנהלת המועדון, בשנות האלפיים התגלעו מספר מחלוקות בינו לבין הנהלת המועדון, בין השאר בנוגע למחירי הכרטיסים, אי־התייחסות לבקשות הקהל ושחרור אבי נמני מהקבוצה בשנת 2003. מחאת האוהדים החלה לאחר שבמשך תקופה ארוכה חשו בארגון כי ההנהלה מפגינה יחס מזלזל כלפיהם. באוגוסט 2003, לאחר שחרורו מהקבוצה של הקפטן אבי נמני, החל הארגון במחאה וביקש מההנהלה להגביר את השיח בין המועדון לאוהדים, להוזיל את מחירי הכרטיסים למשחקי הקבוצה ולשפר את היחס לשחקני העבר ולסמלים. בשנת 2012 נסגר הארגון לאחר 12 שנות פעילות.

תארים, שיאים והישגים

ליגת העל

גביע המדינה

גביע הטוטו

זכייה (6) (שיא): 1992/1993, 1998/1999, 2008/2009, 2014/2015, 2017/2018, 2018/2019
סגנות (4): 1991/1992, 1994/1995, 1997/1998, 2019/2020

אלוף האלופים

זכייה (6) (שיא): 1964, 1967, 1976, 1978, 1987, 2019

אליפות אסיה לקבוצות

זכייה (2) (שיא ישראלי): 1968/1969, 1970/1971

גביע ליליאן

זכייה (2) (שיא משותף): 1986/1987, 1987/1988

הישגים באירופה

ליגת האלופות:

שלב הבתים (2): 2004/2005, 2015/2016 (שיא ישראלי משותף עם מכבי חיפה)

מוקדמות (7): 1992/1993, 1995/1996, 1996/1997, 2003/2004, 2013/2014, 2014/2015, 2019/20

הליגה האירופית:

32 האחרונות (1): 2013/2014

שלב הבתים (3): 2011/2012, 2016/2017, 2017/2018

מוקדמות (4): 2010/2011, 2014/2015, 2018/2019, 2019/20

:
מוקדמות (6): 1996/1997, 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2005/2006, 2007/2008

גביע אירופה למחזיקות גביע:

מספר אליפויות

קיימת מחלוקת באשר למספר האליפויות בהן זכתה הקבוצה לפני קום המדינה: על פי הרשימות הרשמיות של ההתאחדות לכדורגל בישראל זכתה מכבי ב-4 אליפויות לפני קום המדינה וב-22 אליפויות בסך הכול, אך הקבוצה טוענת שזכתה ב-5 אליפויות לפני קום המדינה וב-23 אליפויות בסך הכול.

באליפות השנויה במחלוקת זכתה מכבי תל אביב ב עונת 1939. בשנה זו, בעקבות המצב הביטחוני ששרר ואירועי המרד הערבי הגדול, לא התקיימה ליגה סדירה ובמקומה התקיימו שלוש ליגות מחוזיות: מחוז חיפה, מחוז ירושלים ומחוז תל אביב. הליגה של מחוז תל אביב, שבה שיחקה מכבי תל אביב וזכתה באליפות מחוזית, הייתה החזקה ביותר, וקיימת מחלוקת בשאלה אם זכייה זו הוכרה כאליפות ארצית באותה תקופה ואם יש להכיר בה כאליפות כזו כעת.

שיאים והישגים קבוצתיים

הקבוצה היחידה בישראל שמעולם לא שיחקה בליגות המשנה

הקבוצה היחידה בישראל שהשיגה טרבל (מקומי) - (2014/2015)

הקבוצה מחזיקה בשיא הזכיות בכל אחת מהתחרויות הרשמיות של ההתאחדות לכדורגל בישראל (ליגה ראשונה, גביע המדינה, גביע הטוטו לליגה הראשונה, אלוף האלופים)

הקבוצה שמחזיקה בהכי הרבה דאבלים במסגרת הישראלית - 7 (1946/1947, 1953/1954, 1957/1958, 1969/1970, 1976/1977, 1995/1996, 2014/2015)

הקבוצה היחידה שזכתה בדאבל ללא הפסד בכל המסגרות - פעמיים (1953/1954, 1957/1958)

משחקי ליגה רצופים ללא הפסד - 44 (05/03/55 - 10/11/51)

משחקי בית רצופים ללא הפסד - 35 (01/06/15 - 01/09/13)

משחקי חוץ רצופים ללא הפסד - 34 (05/03/55 - 16/07/49)

שיא הניצחונות לעונה - 30 (1966/1968)

שיא ההפסדים לעונה - 14 (2007/2008), (2011/2012)

שיא הנקודות לעונה - 89 (2018/2019)

שיא אחוזי הצלחה לעונה - 82.41% (2018/2019)

שיא השערים לעונה - 103 (1949/1950)

שיא עונתי למספר הבקעות ממוצע במשחק - 4.29 (1949/1950)

שיא הספיגה לעונה - 53 (1990/1991)

שיא הספיגה הנמוכה לעונה - 11 (1953/1954)

שיא הפרש השערים לעונה - 85 (1949/1950)

המיקום הנמוך ביותר בליגה - 12 (עונת 1987/1988)

שיא דקות ליגה ברציפות ללא ספיגה - 1272 דקות (התחיל במחזורי הסיום של עונת 2018/2019 והמשיך לתוך עונת 2019/2020)

שיא מחזורים מתחילת עונה ללא ספיגה - 13 (2019/2020)

שיא משחקי ליגה רצופים ללא ספיגה - 14 (התחיל במחזור הסיום של עונת 2018/2019 והמשיך לתוך עונת 2019/2020)

הקבוצה היחידה בהיסטוריה של הליגה שסיימה סיבוב שלם, 13 משחקים, ללא ספיגת שער חובה, בעונת 2019/20.

הכי הרבה נקודות זכות בליגה הראשית בכל הזמנים - 2896 (מעונת 1949/1950 עד 2015/2016)

הכי הרבה שערי זכות בליגה הראשית בכל הזמנים - 3133 (מעונת 1949/1950 עד 2015/2016)

שיא ניצחונות רצופים בליגה הישראלית - 13 (1949/1950, 1951/1952, 1991/1992)

שיא ניצחונות רצופים מפתיחת העונה - 11 (1993/1994)

הפרש שיא מהמקום השני בסיום העונה - 31 נקודות (2018/2019)

הקבוצה שהוכתרה לאלופה הכי מוקדם מסיום העונה - 8 מחזורים לסיום העונה (2018/2019)

הקבוצה שהבקיעה הכי הרבה חמישיות (או יותר) בעונה אחת - 11 פעמים (בעונת 1949/1950)

הניצחון הגבוה ביותר בליגה הבכירה - 13-0 (מכבי ראשון לציון בעונת 1949/1950)

ההפסד הגבוה ביותר בליגה - 0-10 (מכבי חיפה בעונת 1987/1988)

הניצחון הגבוה ביותר בגמר גביע המדינה מאז קום המדינה - 6-2 (נגד הפועל באר שבע בגמר גביע המדינה 2015)

הניצחון הגבוה ביותר במסגרות האירופאיות - 6-0 (ז'לגיריס וילנה ב-2001, וז'לייזניצ'אר סרייבו ב-2011)

ההפסד הגבוה ביותר במסגרות האירופאיות - 1-5 (נגד באיירן מינכן ב-2004, ונגד בשיקטש ב-2011); 0-4 (נגד צ'לסי ב-2015, פעמיים)

הקבוצה ששחקן משורותיה זכה בתואר מלך השערים יותר מכל קבוצה אחרת: 14 פעמים

שיאים אישיים

מלך ההופעות בכל הזמנים במשחקי ליגה - מיקו בלו (498)

מלך השערים בכל הזמנים - אבי נמני (174)

מלך ההופעות במסגרות האירופאיות - דור מיכה (62)

מלך השערים במסגרות האירופאיות - ערן זהבי (15)

שיא שערים לשחקן בעונה - 35 (ערן זהבי ב-2015/2016)

זוכים בתואר מלך השערים במדי מכבי תל אביב

שחקני הקבוצה זכו 14 פעמים בתואר מלך השערים בליגה לעונה המפורט לפי הטבלה הבאה:

זוכים בתואר כדורגלן העונה במדי מכבי תל אביב

שחקני הקבוצה זכו 10 פעמים בתואר כדורגלן העונה בישראל לליגה הבכירה המפורט לפי הטבלה הבאה:

מלך השערים בליגה בכל הזמנים

מחלקת הנוער

למכבי תל אביב אחת ממחלקות הנוער הגדולות והענפות ביותר בישראל.

קבוצות מחלקת הנוער לעונת 2019/2020

מנהל מקצועי של מחלקת הנוער: פטריק ואן לוון
מנהל מחלקת הנוער: גיא צוקרמן

תארים והישגים

אליפויות (9) (שיא משותף)- 1995/1996, 1996/1997, 2000/2001, 2001/2002, 2004/2005, 2010/2011, 2011/2012, 2014/2015, 2017/2018

גביעי מדינה (5) - 1994/1995, 1996/1997, 1997/1998, 2001/2002, 2010/2011

סופר קאפ (2) - 2012/2013, 2013/2014

לפני הפיכתה של ליגת העל לנוער לליגה מקצוענית ב-1994, זכתה הקבוצה ב-3 אליפויות נוספות (1987/88, 1991/92, 1992/93) וגביע בעוד עונת דאבל (1987/88).

שחקני עבר בולטים

ישראלים בולטים ששיחקו במועדון

אלכסנדר אובארוב, אלכסנדר פולוקארוב, יבגני קשנצב, אנדז'יי קוביקה, גז'גוז' ודז'ינסקי, רודריגו גולדברג, קרלוס גרסיה, ראדה פריצה

הערות:

‏1. אחוזי הצלחה במשחקי ליגה: אחוז הנקודות שנצברו מתוך סך הנקודות האפשריות.

‏2. אימן תחת אבי נמני שהיה מנג'ר/מנהל מקצועי.

‏3. אבי נמני היה המאמן בפועל, אולם עוזר המאמן ניר לוין נרשם כמאמן משום שנמני לא היה בעל תעודת פרו.

‏4. אימן מספר משחקים רשמיים במסגרת מוקדמות ליגת האלופות והליגה האירופית, אך התפטר טרם פתיחת הליגה.

‏5. מספר המשחקים כולל משחק שתוצאתו בוטלה. אחוז ההצלחה לא כולל משחק זה.

סגל השחקנים

נכון ל-25 בספטמבר 2019

צוות מקצועי

לקריאה נוספת

אשר גולדברג, דני דבורין, מכבי תל אביב - מאה שנים ראשונות, הוצאת מדיה, 2006

זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי, כרך ג', עמ' 11 - 38, הוצאת ישראגול, 2011

קישורים חיצוניים

מכביפדיה - מוזיאון ווירטואלי של מכבי תל אביב

הערות שוליים

# data[].attributes.attachment_link.title
מכבי תל אביב (כדורגל)

# data[].attributes.attachment_link.description
מכבי תל אביב הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר תל אביב, הנמנה עם מועדוני ה כדורגל הוותיקים והמובילים ב ישראל ומשחק ב ליגת העל. המועדון הוקם בשנת 1906, ומאז 2009 הוא בבעלות המיליארדר היהודי-קנדי מיטשל גולדהאר. המועדון חבר מן המניין ב ארגון המועדונים האירופיים. מכבי תל אביב היא הקבוצה המעוטרת ביותר בכדורגל הישראלי.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
נבחרת ארגנטינה בכדורגל לגברים מייצגת את ארגנטינה מאז 1901. נבחרת ה כדורגל מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. נבחרת ארגנטינה, המכונה "אלביסלסטה" (לבן ותכלת) כצבעי תלבושתה, נחשבת לאחת מנבחרות הכדורגל הטובות בעולם, ולזכותה שתי זכיות ב גביע העולם - ב- 1978 וב- 1986, 14 זכיות ב קופה אמריקה ושתי זכיות ב מדליית הזהב ה אולימפית.

הדירוג הנוכחי של נבחרת ארגנטינה ב רשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-7 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2020 - עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. דירוג השיא 1 נמדד לראשונה במרץ 2007, והדירוג הנמוך ביותר 24 נמדד לראשונה באוגוסט 1996. נבחרת ארגנטינה הייתה בראש הדירוג העולמי של פיפ"א לראשונה במרץ 2007 למשך חודש, ובפעם השנייה למשך עשרה חודשים בין אוקטובר 2007 לבין יולי 2008.

מלך שערי הנבחרת הוא ליונל מסי, ושיאן ההופעות הוא חבייר מסצ'ראנו.

נבחרת ארגנטינה היא אחת הנבחרות הוותיקות בעולם. התאחדות הכדורגל הארגנטינאית הוקמה כבר ב- 21 בפברואר 1893. ההתאחדות הארגנטינאית היא הוותיקה מבין ההתאחדויות בדרום אמריקה ואחת הוותיקות בעולם.

באותן שנים נחשבו ארגנטינה ואורוגוואי לנבחרות הטובות בעולם. השתיים גם נפגשו בגמר אולימפיאדת אמסטרדם, שגם בו ניצחה אורוגוואי.

לאחר מכן באה תקופה שחורה עבור הנבחרת, שנמשכה קרוב ל-30 שנה. החונטה הצבאית ששלטה במדינה במהלך התקופה השתמשה בנבחרת ככלי פוליטי, ואף לא איפשרה לנבחרת להשתתף במונדיאלים שנערכו ב 1938, ב- 1950 וב- 1954, אף על פי שנבחרתה נחשבה לאחת הטובות בעולם. ארגנטינה שבה והשתתפה בגביע העולם רק ב- 1958.

ארגנטינה זכתה במהלך אותן שנים בלא פחות מ-8 גביעי קופה אמריקה (ארגנטינה זכתה ב-12 גביעי קופה אמריקה עד שנת 1959 וסיימה כסגנית 9 פעמים).

המונדיאל שנערך באנגליה ב- 1966 נכנס להיסטוריה בגלל משחק רבע הגמר של ארגנטינה מול אנגליה, שהחל את היריבות בין שתי הנבחרות. השופט ה גרמני הרחיק את אנטוניו ראטין, קפטן נבחרת ארגנטינה, בטענה שראטין קילל אותו. השופט הגרמני שלא דיבר ספרדית נימק את החלטתו שהתרשם שמדובר בדברי נאצה "לפי הטון ולפי מבטו של השחקן". לאחר ההרחקה סירב ראטין להתפנות מהמגרש והתרצה רק לאחר שכנועים מרובים. מאמן אנגליה, אלף ראמזי, אסר על שחקניו ללחוץ את ידי הארגנטינאיים בתום המשחק וכינה אותם "חיות" בטענה שהם שיחקו בצורה ברוטלית.

ב- 1978 אירחה ארגנטינה את המונדיאל, וניצלה את הביתיות כדי לזכות בגביע בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שניצחה את הולנד ב משחק הגמר בתוצאה 3:1. השחקן המצטיין בנבחרת היה מריו קמפס, שכבש 6 שערים והוכתר למלך השערים בטורניר.

החונטה הצבאית ניצלה את הטורניר גם למטרות פוליטיות והציגה תמונה מעוותת של מצב אזרחי ארגנטינה באותן שנים.

מהסגל למונדיאל הודח ברגע האחרון דייגו ארמנדו מראדונה על ידי המאמן ססאר לואיס מנוטי בשל גילו הצעיר. כעבור שנה הוליך מראדונה את נבחרת ארגנטינה הצעירה לזכייה ראשונה ב מונדיאל הנוער, ובכך ביסס את מעמדו כאחד השחקנים החשובים של ארגנטינה.

המשחק עצמו קיבל משמעות רבה הן בגלל היריבות הספורטיבית בין שתי המדינות שהחלה עוד מ-1966 והן בגלל המחלוקת בין שתי המדינות לגבי איי פוקלנד (איי מלבינס), מחלוקת שהביאה למלחמה בין שתי המדינות ב-1982.

בחמשת המונדיאלים הבאים (1994, 1998, 2002, 2006 ו-2010) איכזבה נבחרת ארגנטינה ולא הצליחה להגיע מעבר לשלב רבע הגמר, כאשר לשיא השפל הגיעה ב מונדיאל 2002 שבו הודחה כבר בשלב הראשון. ארגנטינה הגיעה למונדיאל כפייבוריטית הגדולה לזכייה בגביע, נבחרתו של מרסלו בייאלסה נחשבה לטובה בעולם באותם ימים, אך לרוע מזלה היא הוגרלה ב"בית המוות" יחד עם אנגליה, שוודיה ו ניגריה. ארגנטינה הצליחה לנצח את ניגריה במשחק הראשון משער של גבריאל בטיסטוטה, אך נחלה הפסד במשחק השני מול אנגליה משער בבעיטת עונשין של דייוויד בקהאם. עבור בקהאם היה מדובר בנקמה על הרחקתו במשחק שמינית הגמר מול ארגנטינה במונדיאל 1998. ארגנטינה התייצבה למשחק השלישי מול שוודיה בידיעה שרק ניצחון יעלה אותה. ארגנטינה שלטה לאורך כל המשחק אך לא יכלה לנצח וסיימה בתיקו 1-1 והארגנטינאים שקיוו לרגע של נחת שישכיח את הבעיות הקשות שפקדו את המדינה.

ב מונדיאל 2014 הגיעה ארגנטינה לשלב הגמר, שם הפסידה 0-1 בדקה ה-112 לנבחרת גרמניה לאחר הארכה של המשחק .

ב קופה אמריקה 2015 שנערך ב צ'ילה, הגיעה ארגנטינה לגמר ושיחקה כנגד צ'ילה. המשחק נגמר ב-0-0 בתום הארכה והלך להכרעה ב דו-קרב פנדלים. ארגנטינה הפסידה בדו-קרב לצ'ילה בתוצאה 1-4 ולפיכך סיימה במקום השני במפעל.

לאחר הפסדה של ארגנטינה בגמר, מאמן הנבחרת חרארדו מרטינו התפטר ובמקומו מונה אדגרדו באוסה. ב- 11 באפריל 2017 באוסה פוטר מנבחרת ארגנטינה לאחר יכולת רעה שהנבחרת הציגה במוקדמות מונדיאל 2018. ב־ 2 ביוני 2017 מאמנה של סביליה חורחה סמפאולי מונה למאמן הנבחרת. נבחרת ארגנטינה הציגה יכולת מאכזבת גם בהמשך המוקדמות והציגה משחק התקפי רע אשר לא תיאם את הציפיות מהנבחרת. לקראת המחזור האחרון בקמפיין ארגנטינה הייתה במקום השישי שמשאיר אותה מחוץ למונדיאל, אך ארגנטינה עמדה בציפיות וניצחה 3-1 את אקודור ב קיטו דבר שהקנה לה מקום ב מונדיאל 2018, שבו הודחה בשמינית גמר נגד צרפת, שבסופו של דבר זכתה ב מונדיאל. לאחר קמפיין כושל ב מונדיאל 2018, ב- 16 ביולי 2018, פוטר המאמן חורחה סמפאולי מהנבחרת.

ארגנטינה זכתה 14 פעמים בטורניר ה קופה אמריקה, פעם אחת פחות משיאנית הזכיות אורוגוואי. כמו כן, זכתה ארגנטינה ב גביע הקונפדרציות בשנת 1992.

מאז 1993 ארגנטינה לא זכתה בתואר חשוב בכדורגל העולמי, למעט שתי מדליות זהב ב אולימפיאדת אתונה (2004) וב אולימפיאדת בייג'ינג (2008). באולימפיאדה באתונה השיגה ארגנטינה דאבל ייחודי כאשר זכתה במדליות זהב בכדורגל ובכדורסל לגברים.

ערך מורחב - נבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 17

הנבחרת עד גיל 17 של ארגנטינה זכתה פעמיים ב אליפות דרום אמריקה עד גיל 17 ( 1985, 2003). היא סיימה כסגנית 4 פעמים ( 1988, 1995, 1997, 2001) ובמקום השלישי פעמיים (1991, 1993). היא מעולם לא זכתה ב גביע העולם עד גיל 17, מיקום השיא שלה בקטגוריית גילאים זו הוא המקום השלישי (1991, 1995, 2003).

ערך מורחב - נבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 20

הנבחרת עד גיל 20 היא גאוות ההתאחדות הארגנטינאית. ארגנטינה מחזיקה בשיא הזכיות ב גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 עם 6 זכיות ( 1979, 1995, 1997, 2001, 2005, 2007). היא סיימה כסגנית פעם אחת ( 1983) ורביעית גם כן פעם אחת (2003). ארגנטינה זכתה ב אליפות דרום אמריקה עד גיל 20 5 פעמים ( 1967, 1997, 1999, 2003, 2015) וסיימה כסגנית 7 פעמים ( 1958, 1979, 1983, 1991, 1995, 2001, 2007). בין השחקנים שזכו בתואר ב-2005 ניתן למצוא את ליונל מסי, סרחיו אגוארו, פרננדו גאגו, אוסקר אוסטארי, פבלו זבאלטה, גבריאל פאלטה, נרי קרדוסו, לוקאס ביגליה, ו אזקיל גאראי.

ארגנטינה זכתה ב מדליית הזהב ב אולימפיאדת אתונה (2004) וב אולימפיאדת בייג'ינג (2008). בנוסף, היא זכתה ב מדליית הכסף פעמיים (ב אולימפיאדת אמסטרדם 1928 וב אולימפיאדת אטלנטה 1996).

נכון ל-18 בנובמבר 2020. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים.

נכון ל-18 בנובמבר 2020. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים.

מתבסס על נתונים מהאתר RSSSF

סגל הנבחרת ל מוקדמות מונדיאל 2022 (ההופעות והשערים מעודכנים ל-17 בנובמבר 2020):

הניצחון הגבוה ביותר - 0:12 מול נבחרת אקוודור במסגרת הקופה אמריקה 1942.

ההפסד הגבוה ביותר - 6:1 מול נבחרת צ'כוסלובקיה במסגרת הגביע העולמי 1958.

רצף המשחקים הארוך ביותר ללא הפסד - 31 (18 ניצחונות, 13 תוצאות תיקו). מה-19 בפברואר 1991 עד 8 באוגוסט 1993.

רצף המשחקים הארוך ביותר ללא ניצחון - 9 (5 תוצאות תיקו, 4 הפסדים) מה-10 ביולי 1989 עד 8 במאי 1990.

רצף הניצחונות הארוך ביותר - 9. מה-29 בינואר 1941 עד 25 בינואר 1942.

רצף ההפסדים הארוך ביותר - 3.

ארגנטינה שיחקה 65 משחקים במסגרת הגביע העולמי. היא ניצחה 33 משחקים, סיימה בתיקו ב-13 והפסידה ב-19. יחס השערים עומד על 74:113.

גבריאל בטיסטוטה, הוא הכובש המצטיין של ארגנטינה במסגרת גביע העולם עם 10 שערים. בטיסטוטה מחזיק גם בשיא מיוחד - השחקן היחיד שכבש שלושער בשני מונדיאלים שונים.

דייגו מראדונה הוא שיאן ההופעות של ארגנטינה במשחקי הגביע העולמי עם 21 הופעות. הוא גם הארגנטינאי היחיד ששיחק בארבעה מונדיאלים שונים.

ליונל מסי הוא מלך שערי ארגנטינה במוקדמות הגביע העולמי עם 21 שערים.

חבייר זאנטי מחזיק בשיא כפול - שיאן ההופעות בתולדות הנבחרת (123 משחקים) ושיאן ההופעות במשחקי מוקדמות הגביע העולמי (41 משחקים), הוא שבר בכך את שיאו של רוברטו אז'אלה שעמד על 115 הופעות במדי הנבחרת מתוכם 40 במסגרת מוקדמות הגביע העולמי.

במשחקי גביע העולם נבחרת ארגנטינה קיבלה במהלך המשחקים 10 כרטיסים אדומים ובכך מחזיקה בשיא שלילי. היא מקדימה את נבחרת ברזיל לה 9 כרטיסים אדומים.

ארגנטינה שברה שלושה שיאים שליליים במהלך מונדיאל 1990 - 3 כרטיסים אדומים (ג'וסטי, דסוטי ומונסון) במהלך המשחקים ששניים מהם בגמר הגביע כאשר מונזון היה לשחקן הראשון שמורחק במשחק הגמר. בנוסף, ארגנטינה הייתה לנבחרת הראשונה שלא מצליחה להבקיע שער במשחק גמר.

חאבייר מסצ'ראנו הוא הספורטאי הארגנטינאי היחיד שזכה בשתי מדליות זהב. מסצ'ראנו זכה במדליות באולימפיאדת אתונה (2004) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008).

ליונל מסי הוא מלך הבישולים של הנבחרת בכל הזמנים עם 42 בישולים.

# data[].attributes.attachment_link.title
נבחרת ארגנטינה בכדורגל

# data[].attributes.attachment_link.description
נבחרת ארגנטינה בכדורגל לגברים מייצגת את ארגנטינה מאז 1901. נבחרת ה כדורגל מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. נבחרת ארגנטינה, המכונה "אלביסלסטה" (לבן ותכלת) כצבעי תלבושתה, נחשבת לאחת מנבחרות הכדורגל הטובות בעולם, ולזכותה שתי זכיות ב גביע העולם - ב- 1978 וב- 1986, 14 זכיות ב קופה אמריקה ושתי זכיות ב מדליית הזהב ה אולימפית.

# data[].attributes.headline
כריסטיאנו רונלדו

# data[].attributes.subject
כריסטיאנו רונלדו

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מידע אישי

לידה

5 בפברואר 1985 (בן 39)
פונשל שב פורטוגל

שם מלא

כריסטיאנו רונאלדו דוס סאנטוס אוויירו

גובה

1.87 מטר[1]

עמדה

קיצוני, חלוץ

מועדוני נוער

מועדונים מקצועיים כשחקן*

נבחרת לאומית כשחקן**

* הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד
ומעודכנים ל-11 במאי 2024
** הנתונים בנבחרת מעודכנים ל-24 בנובמבר 2023

כריסטיאנו רונאלדו דּוֹס סַאנְטוֹס אוויירו (ב פורטוגזית: Cristiano Ronaldo dos Santos Aveiro, הגייה: kɾɨʃtiˈɐnu ʁuˈnaɫdu; נולד ב- 5 בפברואר 1985) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדות ה קיצוני וה חלוץ ב א-נסר מ ליגת העל הסעודית וב נבחרת פורטוגל, בה הוא משמש כ קפטן. רונאלדו זכה בחמישה כדורי זהב וארבע נעלי זהב אירופאיות, זכה ב־34 תארים בקריירה, כולל שבע אליפויות ליגה, חמש ליגת האלופות ו אליפות אירופה אחת. רונאלדו הוא שיאן ההופעות (183), השערים (140), הבישולים (42) והזכיות (5) בכל הזמנים ב ליגת האלופות, מלך השערים של אליפות אירופה בכדורגל (14), מלך השערים הבינלאומיים (128) ו שיאן ההופעות הבינלאומיות (205). רונאלדו הוא אחד השחקנים הבודדים בהיסטוריה שרשמו למעלה מ־1,100 הופעות רשמיות וכבשו למעלה מ־850 שערים עבור המועדון והנבחרת הלאומית. לפי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל, רונאלדו הוא כובש השערים הפורה ביותר בהיסטוריה, עם 885 שערים. הישגיו האישיים והקבוצתיים קיבעו את מעמדו כאחד מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים ובעיני לא מעט אנשי מקצוע גם הגדול שבהם.

רונאלדו החל את הקריירה הבוגרת שלו ב ספורטינג ליסבון, לפני שעבר ל מנצ'סטר יונייטד ב־2003. הוא זכה ב גביע ה-FA בשנתו הראשונה, שלוש אליפויות אנגליה רצופות, ליגת האלופות ו גביע העולם למועדונים; ובגיל 23 זכה ב כדור הזהב הראשון שלו. ב־2009 עבר רונאלדו ל ריאל מדריד ששברה את שיא ההעברות עם 94 מיליון יורו. בתשע שנים בקבוצה, הוא זכה בשתי אליפויות ספרד, ארבע ליגת האלופות בתוך חמש שנים וארבעה כדורי זהב. בנוסף, הוא הפך למלך השערים של ריאל מדריד בכל הזמנים (450), מלך השערים בכל הזמנים בליגת האלופות, והיה מלך השערים של הטורניר שש עונות ברציפות (2012/13-2017/18), כולל שיא של 17 שערים בעונה אחת ( 2013/2014). ב־2018 עבר ל יובנטוס תמורת 104 מיליון אירו וזכה עימה בשתי אליפויות איטליה, תוך שהוא הופך לשחקן הראשון שזוכה במלכות השערים בליגה האנגלית, הספרדית והאיטלקית. ב־2021 חזר ל מנצ'סטר יונייטד, שם שיחק במשך שנה וחצי עד שחוזהו בוטל בשלהי 2022.

את דרכו ב נבחרת פורטוגל החל רונאלדו בגיל 18, ומאז רשם למעלה מ־200 הופעות ו־123 שערים ברמה הבינלאומית, והוא השיאן העולמי בשתי קטגוריות אלו של הופעות ושערים לשחקן בודד במדים הלאומיים, והראשון בהיסטוריה לרשום 200 הופעות בין-לאומיות. רונאלדו שיחק עם נבחרתו בשנים עשר טורנירים גדולים (חמש גביעי עולם, חמש אליפויות אירופה, גביע הקונפדרציות ו גמר ליגת האומות) וכבש בכולם; הוא כבש את שערו הבינלאומי הראשון ב יורו 2004, אז הפסיד עם נבחרתו בגמר ל נבחרת יוון. ב־2008 הפך ל קפטן הנבחרת, וב־2015 נבחר לכדורגלן הפורטוגלי הטוב ביותר בכל הזמנים על ידי התאחדות הכדורגל הפורטוגלית. בשנה שלאחר מכן הוא הוביל את פורטוגל לזכייה ב יורו 2016, זכייה שהייתה לתואר הבינלאומי הראשון של פורטוגל, ובנוסף זכה בנעל הכסף של הטורניר. על הישג זה הוא זכה ב כדור הזהב השלישי שלו. ב־2017 הוא סיים עם נבחרתו במקום השלישי ב גביע הקונפדרציות, וב־2019 הוביל אותה לזכייה ב ליגת האומות. אלו הם שני התארים היחידים בהם זכתה נבחרת פורטוגל אי פעם. ב יורו 2020 הודחה פורטוגל כבר בשלב שמינית הגמר, אך רונאלדו זכה בנעל הזהב של הטורניר עם חמישה שערים. על הישגיו ותרומתו לנבחרת, זכה ב־2014 ב תואר אצולה.

רונאלדו הוא אחד ה ספורטאים העשירים והרווחיים ביותר, והוא הכדורגלן הראשון והספורטאי השלישי לחצות את קו מיליארד הדולר בקריירה. רונאלדו היה הספורטאי המרוויח בעולם לפי פורבס בשנים 2016 ו־2017, ודורג כאתלט המפורסם בעולם בשנים 2016-2019 על ידי ESPN. ב־2014 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים. רונאלדו הוא ה אדם הנעקב ביותר באינסטגרם וב פייסבוק.

כריסטיאנו רונאלדו דוס סנטוס אוויירו נולד ב־5 בפברואר 1985 ב פונשל, בירת מדיירה שב פורטוגל. הוא היה הבן הרביעי והאחרון במשפחה קשת יום: אמו, מריה דולורס דוס סנטוס ויווירו דה אוויירו עבדה כטבחית, ואביו, חוסה דיניס אוויירו, היה חייל משוחרר ב צבא פורטוגל שסבל מ אלכוהוליזם ועבד כגנן עירוני. הוא נקרא על שם רונלד רייגן, נשיא ארצות הברית דאז, שהיה כוכב קולנוע נערץ על אביו. אמו סיפרה כי רצתה לבצע הפלה מלאכותית בגלל העוני, האלכוהוליזם של אבי המשפחה והעובדה כי כבר היו לה שלושה ילדים, אך הרופא המקומי סירב לבצע את ההפלה. רונאלדו גדל בבית נוצרי־קתולי עני, כשהוא חולק את חדרו עם אחיו הגדול הוגו, ושתי אחיותיו אלמה וקטיה .

בגיל שבע הצטרף למחלקת הנוער של המועדון השכונתי אנדוריניה , בה אביו עבד כאפסנאי, ושם שיחק בשנים 1992-1995. לאחר מכן שיחק שנתיים ב נסיונל מדיירה, אחת משתי הקבוצות הגדולות במדיירה. ב־1997, בגיל 12, הוא נשלח למבחנים בני שלושה ימים ב ספורטינג ליסבון, אחת משלושת הקבוצות הגדולות בפורטוגל, שהתרשמה והחתימה אותו תמורת 1,500 לירה שטרלינג.

קריירת מועדונים

ספורטינג ליסבון

מנצ'סטר יונייטד

כריסטיאנו רונאלדו במדי קבוצת מנצ'סטר יונייטד האנגלית, 2006

לאחר שהצטיין ונבחר ל"שחקן המשחק" במשחק ידידות בו ניצחה קבוצתו ספורטינג ליסבון את מנצ'סטר יונייטד 1:3 ולאחר הפצרת השחקנים במאמן הוותיק אלכס פרגוסון להחתימו, חתם רונאלדו בקבוצת מנצ'סטר יונייטד. ב-12 באוגוסט 2003 הוצג רונאלדו באצטדיון אולד טראפורד.

משחק הבכורה של רונאלדו במועדון הייתה במשחק נגד בולטון במחזור הפתיחה של ה פרמייר ליג. רונאלדו שיחק היטב, ולמחרת התקשורת הכריזה עליו כאחד השחקנים הטובים ביותר ששיחקו ביונייטד, כשהיא משווה אותו לאגדת הכדורגל ג'ורג' בסט.

שערו הראשון במדי יונייטד היה ב-20 במרץ 2004, בניצחון 0:3 ב אולד טראפורד על טוטנהאם הוטספר.

עונת 2006/2007 הייתה עונתו הטובה ביותר במועדון עד אז, במהלכה הבקיע 23 שערים ובישל 20 נוספים.

ב-13 באפריל 2007 חתם על הארכת חוזהו ביונייטד תמורת שכר של 120,000 לירות שטרלינג לשבוע, נתון אשר הפך את רונאלדו לשחקן היקר ביותר בתולדות המועדון.

בעונת 2007/2008 כבש רונאלדו 43 שערים בכל המסגרות וכן סיים במקום השלישי בהצבעות ל כדורגלן השנה בעולם של פיפ"א לשנת 2007, אחרי ליונל מסי ו קאקה. בליגה, עזר למנצ'סטר יונייטד לזכות באליפות בפעם השנייה ברציפות עם 31 שערי ליגה שהובילו לזכייתו ב נעל הזהב האירופית, כמבקיע המוביל ביבשת. הוא היה מלך שערי ליגת האלופות עם 8 שערים, אחד מהם היה ב משחק הגמר מול צ'לסי, שבו ניצחה מנצ'סטר וזכתה בטורניר. רונאלדו נבחר לשחקן המצטיין בטורניר. בעקבות עונה זו, זכה רונאלדו בפרסי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם לשנת 2008.

בעונת 2008/2009 רונאלדו הבקיע 18 שערי ליגה וזכה עם מנצ'סטר באליפות השלישית ברציפות, וכן סייע לקבוצתו להעפיל שוב ל גמר ליגת האלופות, שבו הפסידה הקבוצה ל ברצלונה.

רונאלדו במדי ריאל מדריד

כמו כן, הגיעה ריאל בעונה זו לחצי גמר ליגת האלופות, בו הפסידה ל באיירן מינכן.

ב-15 בספטמבר 2013, האריך רונאלדו את חוזהו ב ריאל מדריד בשלוש שנים נוספות מעבר לחוזה המקורי, ואמור היה לסיים את החוזה שלו בקבוצה ביולי 2018. בנוסף היה לכדורגלן המרוויח בעולם, והרוויח בכל עונה סכום של כ-21 מיליוני אירו נטו.

ב-13 בינואר 2014, זכה ב כדור הזהב של פיפ"א.

ב-25 במאי 2014, זכה יחד עם מדריד ב ליגת האלופות. במשחק הגמר כבש רונאלדו שער אחד, שהיה השער ה-17 שלו באותה שנה בליגת האלופות. בכך שבר את שיאו של מסי, והפך שיאן המבקיעים בעונה של ליגת האלופות. עם כיבוש שער זה נקבע ציון דרך נוסף, כאשר רונאלדו היה לשחקן השני בהיסטוריה שכובש בגמר ליגת האלופות בשתי קבוצות שונות. באותה עונה כבש רונאלדו 31 שערים, והיה שוב ל מלך השערים של הליגה הספרדית, בעברו את דייגו קוסטה ואת ליאו מסי. בעונה זו אף זכה ב נעל הזהב האירופית, בצוותא עם חלוץ ליברפול לואיס סוארס. בעונה זו קבע שיא נוסף, כאשר הפך השחקן הראשון בהיסטוריה שכובש במהלך חמש עונות רצופות למעלה משלושים שערים בעונה.

ב-6 בדצמבר 2014, במשחק של ריאל מדריד נגד סלטה ויגו, כבש רונאלדו את השלושער ה-23 שלו בליגה הספרדית, יותר מכל שחקן אחר בתולדות הליגה. עם כיבוש שערים אלה, קבע רונאלדו ציון דרך של כיבוש 200 שערי ליגה ב-178 הופעות במדי ריאל מדריד.

כריסטיאנו רונאלדו במדי ריאל מדריד, 2015. בעונה זו הפך רונאלדו מלך השערים של ריאל מדריד בכל הזמנים.

ב-12 בינואר 2015, זכה בפעם השנייה ברציפות בפרס כדור הזהב של פיפ"א.

ב-5 באפריל 2015, כבש לראשונה בקריירה חמישייה, במהלך משחק ליגה של מדריד נגד גרנדה. הייתה זו החמישייה הראשונה של שחקן ריאל מדריד מאז 2002 ( פרננדו מוריינטס), והחמישייה הראשונה בליגה הספרדית הבכירה מאז 2012 ( רדאמל פלקאו). שלושה ימים לאחר מכן, כבש שער נוסף במשחק הליגה נגד ראיו ואיקאנו. היה זה שערו ה-300 במדי מדריד בכל המסגרות.

בעונת 2014/2015, כבש רונאלדו 48 שערי ליגה (שיא אישי), ו-61 שערים בכל המסגרות.

ב-12 באפריל 2016, במסגרת רבע גמר ליגת האלופות נגד וולפסבורג, שיחק את אחד ממשחקיו הגדולים. קבוצתו הייתה בפיגור 0:2 מהמשחק הראשון. במשחק השני שנערך במדריד, כבש שלושער והוביל את קבוצתו לחצי הגמר. ב-28 במאי 2016, השתתף רונאלדו ב גמר ליגת האלופות, בין ריאל מדריד ו אתלטיקו מדריד. המשחק נגמר בתוצאה 1:1 לאחר 120 דקות. כתוצאה מכך, נערך בין הקבוצות דו-קרב בעיטות עונשין מאחד עשר מטרים. כריסטיאנו כבש את הפנדל המכריע, שקבע 5-3 לריאל, ותואר אלופת אירופה.

בעונת 2016/2017 של ליגת האלופות, רונאלדו לא בלט בשלב הבתים, אך הצטיין בשלבי הנוק-אאוט, תוך שהוא כובש כמות רבה של שערים ושובר שיאים. ב-12 באפריל 2017, במשחקה של קבוצתו נגד באיירן מינכן ברבע גמר ליגת האלופות, כבש צמד שערים, שהעלו את מאזנו למאה שערים במסגרות האירופאיות - והיה לשחקן הראשון בהיסטוריה שהגיע למאזן הזה. במשחק הגומלין ב-18 באפריל, כבש רונאלדו שלושער, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שכובש מאה שערים בליגת האלופות. בזכות 5 שעריו ברבע הגמר עלתה ריאל מדריד לחצי הגמר. בחצי הגמר כבש רונאלדו שלושער נוסף בדרבי נגד אתלטיקו מדריד. ב גמר עצמו הבקיע רונאלדו צמד מול יובנטוס והוביל את ריאל מדריד לזכייה שנייה ברציפות בליגת האלופות. בנוסף, זכתה ריאל מדריד באליפות לה ליגה. בעקבות הישגיו והובלת ריאל לאליפות ולזכייה בליגת האלופות זכה רונאלדו ב-7 בדצמבר 2017 בפעם החמישית בפרס כדור הזהב של פיפ"א.

את עונת 2017/2018 פתח רונאלדו בצורה מעורבת: ב לה ליגה הוא מיעט לשחק ולהבקיע, אך בשלב הבתים של ליגת האלופות הוא הצטיין וכבש שערים רבים וקבע הישג היסטורי כאשר היה לכדורגלן הראשון שכבש בכל אחד ממשחקי שלב הבתים. הוא המשיך להצטיין גם בשלבי הנוק-אאוט והגיע לשיאו בשער ב בעיטת מספריים בניצחון 3-0 מול יובנטוס ברבע הגמר. השער זכה לשבחים רבים ורונאלדו עצמו תיאר אותו כאחד משעריו הגדולים בקריירה. באותו משחק שבר רונאלדו שיא של 10 משחקים ברציפות בליגת האלופות בהם הבקיע שער. הוא הבקיע גם במשחק הגומלין ועזר לריאל להעפיל לחצי הגמר, ובסופו של דבר לזכות בפעם השלישית ברציפות בליגת האלופות. ב לה ליגה סיים רונאלדו את העונה עם 26 שערים, שני רק ל ליאו מסי.

לרונאלדו מאזן של 450 שערים ב-438 הופעות במדי ריאל מדריד מה שהופך אותו ל מלך השערים של המועדון בכל הזמנים.

כריסטיאנו רונאלדו במדי יובנטוס, 2019

ביולי 2018 סוכמה רכישת רונאלדו מריאל מדריד על ידי יובנטוס, תמורת סכום של כ-100 מיליון אירו (116.7 מיליון דולר). ב-10 ביולי חתם רונאלדו על חוזה ל-4 שנים ב יובנטוס בשכר של 30 מיליון אירו לעונה. ב- 16 בספטמבר 2018 הבקיע רונאלדו את שער הבכורה ב סרייה א' כאשר כבש צמד בניצחון של יובנטוס 2-1 על ססואולו. בינואר 2019 כבש רונאלדו את השער היחיד במשחק הסופר קאפ האיטלקי 2018 בו ניצחה יובנטוס את מילאן 1-0 וזכתה בתואר. רונאלדו כבש רק שער אחד בשלב הבתים של ליגת האלופות אך סייע ליובנטוס להעפיל לרבע הגמר אחרי ש שלושער שלו במשחק הגומלין מחק פיגור של שני שערים מול אתלטיקו מדריד. בנובמבר 2020 הבקיע צמד נגד קליארי ובכך העלה את מאזנו ל-60 שערים בסרייה א' ב-69 הופעות. במאי 2021 רונאלדו כבש את שערו ה-100 במדי יובנטוס בכל המסגרות בניצחון 3-1 של קבוצתו על ססואולו.

לרונאלדו מאזן של 101 שערים ב-132 הופעות במדי יובנטוס.

החזרה למנצ'סטר יונייטד

רונאלדו במדי מנצ'סטר יונייטד במשחק מול ניוקאסל ב-11 בספטמבר 2021

ב- 31 באוגוסט 2021 חתם רונאלדו ב מנצ'סטר יונייטד מה פרמייר ליג, וחזר אליה לאחר 12 עונות. החוזה למשך שנתיים עם אפשרות לעונה נוספת. יונייטד שילמה ל יובנטוס 12.8 מיליון ליש"ט. כבר במשחק הבכורה לאחר החזרה הבקיע צמד שערים בניצחון 4-1 מול ניוקאסל יונייטד, ב- 11 בספטמבר 2021. ב- 2 בדצמבר 2021 כבש את שעריו ה-800 וה-801 בקריירה כשהבקיע צמד בניצחון 3-2 על ארסנל. בכך הפך רונאלדו לכובש הפורה ביותר בכל הזמנים והראשון ש כבש למעלה מ-800 שערים רשמיים בבוגרים (לפי ה- IFFHS). ב- 12 במרץ 2022 כבש שלושער בניצחון 3-2 על טוטנהאם הוטס פר. ב- 16 באפריל 2022 כבש שלושער נוסף, בניצחון 3-2 על נוריץ' סיטי. בסך הכל סיים רונאלדו את העונה עם 18 שערי ליגה. בסיום העונה זכה רונאלדו בפרס שחקן השנה ע"ש סר מאט באזבי בפעם הרביעית (שיא משותף עם דויד דה חאה).

ב-10 בפברואר 2023 כבש שלושער ראשון בקבוצה, וקבוצתו ניצחה 3-0.

בעונה זו הבקיע 14 שערים ב-16 הופעות, אולם א-נסר סיימה במקום השני, ללא תואר.

ב-4 במאי 2024 כבש רונאלדו שלושער בניצחון קבוצתו 6-0 על אל-ווחדה מכה בליגת העל הסעודית. זהו השלושער ה-66 בקריירה של רונאלדו שהעלה את מאזנו ל-890 שערים בקריירה.

נבחרת לאומית

רונאלדו במדי הנבחרת הלאומית, 2011

רונאלדו במדי הנבחרת במשחק נגד רוסיה, גביע הקונפדרציות 2017

רונאלדו במדי הנבחרת במשחק נגד נבחרת אורוגוואי במהלך מונדיאל 2022, פורטוגל ניצחה את אורוגוואי באותו משחק בתוצאה 2-0.

את משחק הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל ערך רונאלדו מול נבחרת קזחסטן, באוגוסט 2003. הוא זומן לנבחרת לקראת יורו 2004, אותו אירחה פורטוגל, ואף כבש את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק הפתיחה של הטורניר, נגד יוון. בהמשך הטורניר, כבש רונאלדו שער נוסף בניצחון בחצי הגמר על נבחרת הולנד, ונבחר לנבחרת המצטיינת של הטורניר. פורטוגל הפסידה במשחק הגמר בתוצאה 0-1 ליוון, ובסופו של המשחק נראה רונאלדו ממרר בבכי. רונאלדו השתתף גם ב אולימפיאדת אתונה, בה הודחה פורטוגל בשלב הבתים.

ב מוקדמות יורו 2008, כבש רונאלדו שמונה שערים, שני רק ל אבי סמולארק ה פולני, אך ב טורניר עצמו כבש רק שער אחד, ולא הצליח למנוע מנבחרתו את ההדחה ברבע הגמר, לאחר המשחק נגד גרמניה. עם סיום הטורניר וכניסתו של קרלוס קיירוש לתפקיד מאמן הנבחרת הפורטוגלית, מונה רונאלדו ל קפטן.

ב מונדיאל 2010, בו הודחה פורטוגל בשמינית הגמר על ידי נבחרת ספרד, כבש רונאלדו שער בודד בניצחון 7-0 על נבחרת צפון קוריאה.

ב- 15 בינואר 2015, נבחר רונאלדו לגדול שחקני פורטוגל בכל הזמנים במסגרת אירוע לציון מאה שנים להקמת התאחדות הכדורגל הפורטוגלית, כשהוא מקדים את אאוזביו ו לואיש פיגו.

ב- 20 ביוני 2023 רשם רונאלדו את הופעתו ה-200 בנבחרת והיה הראשון בהיסטוריה להגיע להישג זה, שהוכר כ שיא גינס. באותו משחק ניצחה פורטוגל את נבחרת איסלנד בכדורגל 1-0 משער של רונאלדו בדקה ה-91, שהעמיד את מאזנו על 123 כיבושים במדי הנבחרת הלאומית של פורטוגל.

שב- 22 ביוני 2016, כבש רונאלדו צמד במשחק נבחרתו בטורניר הגמר של יורו 2016 נגד הונגריה, ובכך היה לשחקן הראשון שכובש בארבעה טורנירי יורו ברציפות. לאחר מכן, העלה את מניין שעריו בטורנירי היורו השונים לתשעה: שיא כיבושים, בצוותא עם מישל פלאטיני. פורטוגל לא הרשימה בשלב הבתים המוקדם בטורניר: היא סיימה את כל משחקיה בתיקו, והעפילה בקושי מהמקום השלישי שמקדימים אותה נבחרות איסלנד והונגריה. בחצי הגמר היא גברה על ויילס 2-0, רונאלדו הבקיע את הראשון בנגיחה ובישל עבור נאני את השני. משחק הגמר נגד צרפת המארחת נערך ב-10 ביולי ב סטאד דה פראנס רונאלדו נפגע כבר בתחילת המשחק מתיקול של דימיטרי פאייה ובדקה ה-25 נאלץ לעזוב לאחר 25 דקות משחק בלבד. היה זה חילוף לאחר 24 משחקים רצופים בטורנירי גמר במדי פורטוגל שבהם לא הוחלף. פורטוגל גברה 1-0 על צרפת משער בהארכה של אדר וזכתה בגביע אירופה בפעם הראשונה בתולדותיה. רונאלדו כ קפטן הניף את הגביע.

מונדיאל 2018

במשחקה הראשון של פורטוגל ב מונדיאל 2018 כבש רונאלדו שלושער בתיקו 3-3 מול נבחרת ספרד, והיה לשחקן הרביעי בהיסטוריה שכובש בארבעה מונדיאלים שונים, ולראשון שכובש שער בשמונה טורנירים רצופים של מונדיאל ו אליפות אירופה בכדורגל. כמו כן, הפך לשחקן המבוגר ביותר שכובש שלושער במונדיאל: בגיל 33 שנים ו-100 ימים.

ב יורו 2020 שהתרחש בשנת 2021 בגלל מגפת הקורונה העולמית כבש רונאלדו 5 שערים, מהם 3 ב פנדלים, ובישל שער נוסף. במשחק של פורטוגל נגד הונגריה בשלב הבתים הפך רונאלדו לגדול כובשי השערים ב אליפות אירופה בכדורגל בכל הזמנים כשכבש את שערו ה-10 באליפויות אירופה בפנדל ושבר את השיא של עצמו ושל מישל פלאטיני (9 שערים). כמו כן באותו משחק הפך רונאלדו לשחקן שהופיע בהכי הרבה טורנירי אליפות אירופה (שיחק ב-5 טורנירי אליפות אירופה רצופים מ-2004) ולשחקן שכבש בהכי הרבה טורנירי אליפות אירופה (כבש שער בכל אחד מ-5 הטורנירים שהשתתף בהם). בנוסף, במשחק נגד צרפת בשלב הבתים כבש רונאלדו את שערו ה-109 במדי נבחרתו ובכך השווה את שיאו של עלי דאי של הכי הרבה שערים לשחקן אחד במסגרת משחקים בינלאומיים של נבחרות בכל הזמנים. בסיום הטורניר זכה רונאלדו בפרס מלך השערים של יורו 2020, כאשר הקדים את פטריק שיק ה צ'כי, שגם הוא כבש 5 שערים, בזכות ה בישול ופחות דקות משחק.

מונדיאל 2022

נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022. רונאלדו כבש שער ב בעיטת עונשין בניצחון הנבחרת 3-2 על נבחרת גאנה בכדורגל, ובכך הפך לכדורגלן הראשון בהיסטוריה שכובש לפחות שער אחד ב-5 טורנירי מונדיאל שונים וב-10 טורנירי מונדיאל ו יורו ברציפות.

פרופיל שחקן

מלבד כישרונו של רונאלדו, הוא ניחן במספר תכונות המסייעות לו לכבוש שערים רבים:

גובה ועוצמת ניתור. גובה ראשו בעת ניתור לנגיחה עומד על כ-2.63 מטרים. יכולת הניתור ועוצמת נגיחותיו הופכות אותו נוגח מצטיין. כמו כן, כבש רונאלדו מספר שערים בבעיטות מספריים ("מספרות"), כאשר ניתר לגבהים יוצאי דופן.

מהירות. רונאלדו נחשב אחד השחקנים המהירים בעולם, בתנועה עם ובלי כדור. בשנת 2009, הוכתר רונאלדו על ידי המגזין הגרמני הנחשב דר שפיגל כשחקן המהיר בעולם, בהגיעו למהירות ריצה של 33.6 קמ"ש (9.3 מטר לשנייה) על כר הדשא.

מיומנות טכנית. שליטה בכדור ויכולת כדרור, המאפשרות לו לעבור שחקנים יריבים.

בעיטות עוצמתיות ומדויקות לעבר שער היריבה. תכונה זו מאפשרת לו לבעוט לשער היריבה גם מטווחים רחוקים, והיא מתבטאת הן במהלך משחק פעיל והן בבעיטות חופשיות והן בבעיטות עונשין מ-11 מטרים. הוא בועט בשתי רגליו, אך רגלו הימנית היא החזקה מבין השתיים.

אתלטיות וחוזק במאבקי מיקום.

"רעב" לשערים ותארים, המדרבן אותו לעבודה קשה באימונים ובמשחקים עצמם.

מבחינה טקטית, שיחק רונאלדו במספר עמדות התקפיות לאורך הקריירה שלו: קשר התקפי, קיצוני ימני ושמאלי ו חלוץ.

מבחינת העמדה בה מוקם רונאלדו בהרכבה ה"יבש" (" דה יורה") של ריאל מדריד, המשיך להיות מוגדר כקשר התקפי קיצוני, אך בפועל (" דה פקטו") נחשב שחקן חופשי על המגרש. עובדת היותו שחקן חופשי סייעה לרונאלדו למצות את כישרונו כרצונו במהלך משחקיו, בהפכו ליעיל הרבה יותר, הן בכיבוש שערים והן בבישולים עבור חברי קבוצתו האחרים.

סטטיסטיקות קריירה

רונאלדו במדי נבחרת פורטוגל בכדורגל במוקדמות יורו 2016, בו זכתה פורטוגל

נכון ל-8 בספטמבר 2023

סה"כ (נכון ל־20 ביוני 2023): 1,170 הופעות ו-838 שערים

חיים אישיים

לרונאלדו חמישה ילדים:

ב-17 ביוני 2010, נולד כריסטיאנו ג'וניור. אמו אנונימית והוא נמצא תחת חסותו המלאה של רונאלדו ותחת טיפולן של אמו ואחיותיו.

ב-8 ביוני 2017, נולדו לו תאומים: בן בשם מתאו ובת בשם אווה, אף הם מאם פונדקאית בארצות הברית.

ב-12 בנובמבר 2017, נולדה לרונאלדו ולבת זוגו ג'ורג'ינה רודריגז תינוקת בשם אלאנה מרטינה.

ב-18 באפריל 2022, נולדו לרונאלדו ולבת זוגו ג'ורג'ינה זוג תאומים, אך רק הבת שרדה את הלידה והבן נפטר.

רונאלדו היה מאורס ל אירינה שייק, דוגמנית על רוסיה ונערת השער של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. בינואר 2015 נפרדו בני הזוג, לאחר חמש שנות זוגיות. כיום הוא בזוגיות עם הדוגמנית הספרדייה ג'ורג'ינה רודריגז ‏.

פרסום ויחסי ציבור

ב-9 בנובמבר 2015, יצא לאקרנים סרט דוקומנטרי, המגולל את סיפור חייו.

רונאלדו שימש פרזנטור של חברות רבות והופיע במספר רב של פרסומות, עליהן נמנות גם פרסומות לחברת התקשורת הישראלית HOT.

רונאלדו רכש מכונית-על מדגם בוגאטי שירון, הנחשבת למכונית הכביש החזקה והמהירה בעולם.

בצילומי טלוויזיה שסיקרו את אסון רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004) נראה ילד כבן שמונה, לבוש בחולצה מספר 7 של נבחרת פורטוגל (המספר של רונאלדו באותו הזמן), הילד חולץ לאחר 19 ימים ומשפחתו נהרגה. בעקבות זאת ביקר רונאלדו ב אינדונזיה במחוז אצ'ה שנפגע קשות ב צונאמי וגייס כספים לשיקום ובנייה מחדש.

תרומה גדולה ידועה נוספת הייתה של 100,000 יורו ב-2009. התרומה יועדה להקמת מרכז לחקר ה סרטן בבית החולים ב מדיירה בו הייתה מאושפזת אמו. בנובמבר 2011 רונאלדו תרם זוג נעליים שלו למכירה פומבית, ובנובמבר 2012 מכר את נעלי הזהב שזכה בהם ב-2011 בעבור 1.5 מיליון יורו. הכספים משתי המכירות הועברו לקרן למימון והקמת בתי ספר ב רצועת עזה.

במהלך מונדיאל 2014 במשחק של פורטוגל נגד ארצות הברית. הופיע כשלראשו תספורת בצורת זיג זג. מאוחר יותר פורסם שמדובר במחווה לילד חולה סרטן, הילד כבש את ליבו של רונאלדו, ששילם חלק מההוצאות הרפואיות עבורו, והתספורת היא בצורת צלקתו של הילד.

ב-2015, הוא השתתף בסרטון מיוחד, שהיה בחסות חברת ROC, ונועד לעורר את תשומת הלב הציבורית ל חסרי הבית. במסגרתו, הוא התחפש לחסר בית ושיחק בכדור בכיכר במרכז מדריד. אף שהוא הפגין יכולת מרשימה עם הכדור, וניסה לעניין את העוברים ושבים, האחרונים לא מיהרו לשתף עמו פעולה בשל מראה המרושל. כעבור שעה חשף את עצמו, והעניק את הכדור עם חתימתו לילד שכן שיחק איתו.

מחלוקות ושערוריות

בדצמבר 2016, פורסמו נגד רונאלדו חשדות בדבר העלמת מס שיטתית שביצע באמצעות סוכנו, ז'ורז'ה מנדש. פרסומים אלו טענו, כי העלמות המס בוצעו באמצעות רשת של מקלטי מס ב אירלנד, איי הבתולה הבריטיים ו שווייץ. ב-15 ביוני 2018, הורשע רונאלדו ב עסקת טיעון בעקבות פרשיות אלו, ונגזרו עליו שנתיים מאסר על תנאי, כמו גם תשלום קנס כספי בסך 18.8 מיליוני אירו.

ב- 2017 פרסם המגזין הגרמני דר שפיגל כתבה ובה נטען שרונאלדו אנס אישה אמריקאית ב לאס וגאס ב- 2009 ולאחר מכן שילם לה דמי שתיקה. ב- 28 בספטמבר 2018 פרסם העיתון פרטים נוספים על האונס לכאורה. רונאלדו וסוכנו הכחישו את ההאשמות. ביולי 2019 הודיעה הפרקליטות בלאס וגאס על סגירת התיק, אולם באוקטובר 2020 נקבע שבית המשפט של נבדה ידון בכשירותה המנטלית בעת שחתמה על הסכם הסודיות, וייתכן שהמשפט יתקיים בסופו של דבר.

בינלאומיים

רונאלדו (במדי ריאל מדריד) מקבל את כדור הזהב של פיפ"א 2014

כדור הזהב/כדור הזהב של פיפ"א (5): 2008, 2013, 2014, 2016, 2017

כדורגלן השנה בעולם: 2008

שחקן השנה של אופ"א: 2013/2014, 2015/2016, 2016/2017

The Best (פיפ"א) (2): 2016, 2017

פרס בראבו: 2004

נעל הזהב האירופית (4): 2008, 2011, 2014, 2015

כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל) (2): 2007, 2008

השחקן המצטיין בפרמייר ליג (2): 2007, 2008

הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית: 2007

מלך השערים בליגת האלופות (7): 2007/2008, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018

מלך השערים בגביע האלופות למועדונים ערבים: 2023

מלך השערים בליגה הספרדית (3): 2010/2011, 2013/2014, 2014/2015

מלך השערים בפרמייר ליג: 2007/2008

מלך השערים בסרייה א׳: 2020/2021

פרס פושקש לשנת 2009

כדורגלן השנה של WorldSoccer לשנת 2013

ספורטאי השנה של התקשורת הפורטוגלית: 2013

שחקן השנה של Globe Soccer לשנת 2013

תואר אצולה "קצין בכיר במסדר יורש העצר דון הנריקה" השלישי בחשיבותו בפורטוגל: 2014

נבחר לכדורגלן הטוב בהיסטוריה של פורטוגל במסגרת אירוע לציון 100 שנה להקמת התאחדות הכדורגל הפורטוגלית

ב-2019 קיבל את התואר "אגדת מארקה" של עיתון הספורט מארקה[80]

רגל הזהב: 2020

"שחקן המאה" של Globe Soccer

כדורגלן השנה בליגה האיטלקית: 2019, 2020

שחקן החודש בפרמייר ליג (5): נובמבר 2006, דצמבר 2006, ינואר 2008, מרץ 2008, ספטמבר 2021

שחקן השנה ע"ש סר מאט באזבי (4): 2003/2004, 2006/2007, 2007/2008, 2021/2022

שיאים וציוני דרך

שיאים כלליים

כריסטיאנו רונאלדו כבש בסך הכל בקריירה 885 שערים במשחקים רשמיים, הכי הרבה במאה ה-21 ולפי ה-IFFHS הוא הכדורגלן שכבש הכי הרבה שערים רשמיים בכל הזמנים

הכדורגלן הראשון בהיסטוריה לכבוש 850 שערים במשחקים רשמיים

השחקן הראשון לכבוש שער בכל דקה של המשחק

זכה בכדור הזהב עם הכי הרבה נקודות בהיסטוריה: 946 נקודות (2017)

זכה בכדור הזהב בהפרש הנקודות הכי גדול בהיסטוריה: 429 נקודות (2016)

בחירה להרכב כל הזמנים בדצמבר 2020

שיאן ההופעות בנבחרת השנה של אופ״א עם 15 הופעות

השחקן שכבש הכי הרבה שערי ניצחון: 269

השחקן שכבש הכי הרבה שערים בשנה הקלנדרית 2023: 54 שערים

שיאי מועדונים

מלך השערים של ריאל מדריד בכל הזמנים (450 שערים בכל המסגרות, מתוכם 311 שערי ליגה)

השחקן הראשון בהיסטוריה שכבש 100 שערים בגביעי אירופה (כולל ליגת האלופות)

השחקן היחיד לכבוש שלושער בגמר גביע העולם למועדונים (2016)

השחקן הראשון והיחיד בהיסטוריה שזכה ב־2 נעלי זהב של גביע העולם למועדונים

השחקן הכי מהיר לכבוש 350 שערים עבור מועדון אחד מחמש הליגות הגדולות (עשה זאת ב-335 הופעות במדי ריאל מדריד)

הראשון בהיסטוריה להבקיע 20 שערים במשחקי הדרבי של מדריד

הראשון בהיסטוריה לכבוש 40 שערים בליגת כדורגל מקצועית בשתי עונות רצופות

השחקן הראשון לכבוש 30+ שערים ב-6 עונות רצופות בחמש הליגות הגדולות

השחקן הראשון והיחיד לכבוש 60 שערים בשנה 4 שנים ברצף (2011-2014)

השחקן הראשון לכבוש 50 שערים ב-4 עונות רצופות

השחקן הראשון לכבוש 50 שערים ב-5 עונות רצופות

השחקן הראשון לכבוש 50 שערים ב-6 עונות רצופות

השחקן הראשון והיחיד שזכה בתארים הבאים בשני מועדונים שונים (ריאל מדריד ומנצ'סטר יונייטד): תואר הליגה, תואר ליגת האלופות, תואר הסופר קאפ, גביע הליגה, השחקן המצטיין של העונה בליגה, נעל הזהב, כדור הזהב וגביע העולם למועדונים

שיאי נבחרות

רונאלדו הוא שיאן ההופעות והשערים במשחקי נבחרות לאומיות.

מלך השערים העולמי לנבחרות: 123 שערים במדי נבחרת פורטוגל בכדורגל.

מלך השערים של נבחרת פורטוגל בכל הזמנים

שיאן ההופעות במשחקי נבחרות בכל הזמנים (200 הופעות)

מלך ההופעות של נבחרת פורטוגל בכל הזמנים (200 הופעות)

השחקן הראשון בהיסטוריה שהופיע 200 פעמים במדי הנבחרת

הבקעה של לפחות שער אחד ב-10 טורנירי מונדיאל ויורו ברציפות, מהם הבקעת שער ב-5 טורנירי מונדיאל

השחקן הראשון בהיסטוריה שכבש לפחות שער אחד ב-5 טורנירי מונדיאל שונים

הוא השחקן המבוגר ביותר שכובש שלושער במונדיאל: עשה את זה במונדיאל 2018 בגיל 33 ו-100 ימים

מלך שערי היורו בכל הזמנים עם 14 שערים בטורנירי הגמר ו-31 שערים במוקדמות (שיא בכל קטגוריה)

שיאי ליגת האלופות

רונאלדו הוא הכובש הפורה ביותר בתולדות ליגת האלופות ושבר בה שיאי שערים רבים:

מלך השערים של ליגת האלופות בכל הזמנים (עם 134 שערים, נכון ל־9 בדצמבר 2020)

מלך הבישולים של ליגת האלופות בכל הזמנים (עם 47 בישולים, נכון ל-8 באוגוסט 2020)

השחקן הראשון בתולדות ליגת האלופות שכובש 100 שערים במפעל זה.

שיאן השערים בעונה אחת בליגת האלופות: 17 שערים בעונת 2013/2014

השחקן הראשון בהיסטוריה שזוכה 5 פעמים ברציפות בתואר מלך השערים של ליגת האלופות

שיא 6 של זכיות ברציפות בתואר מלך השערים של ליגת האלופות

השחקן עם הכי הרבה שערים בשלב חצי גמר ליגת אלופות: 13 שערים

הראשון בהיסטוריה שכבש 50 שערים בשלבי הנוק-אאוט בליגת האלופות

הראשון בהיסטוריה להבקיע שני שלושערים רצופים בשלבי הנוק אאוט של ליגת האלופות

השווה את השיא של ליונל מסי: 8 שלושערים בליגת האלופות

השחקן הראשון בהיסטוריה שכבש בכל אחד מששת משחקי שלב הבתים של ליגת האלופות, בעונת 2017/2018

השחקן הראשון שכבש 100 שערים במדי קבוצה אחת בליגת האלופות

השחקן הראשון שכבש 10 משחקים ברציפות בליגת האלופות (מהגמר של עונת 2016/2017 ובעונת 2017/2018)

כבש 11 משחקים ברציפות בליגת האלופות (מהגמר של עונת 2016/2017 ובעונת 2017/2018)

כבש ב־15 עונות רצופות בליגת האלופות (מעונת 2006/2007 עד עונת 2020/2021)

השחקן הראשון והיחיד לכבוש 15+ שערים בליגת האלופות בשנה (עשה את זה 3 פעמים בשנים 2013, 2015 ו-2017)

השחקן שזכה בהכי הרבה פרסי שחקן השנה של אופ"א בהיסטוריה: 3 זכיות

השחקן שזכה בהכי הרבה פרסי נעל הזהב של ליגת האלופות: 7 זכיות

השחקן הראשון והיחיד לסיים כמלך השערים של ליגת האלופות 6 עונות ברצף (מעונות 2012/2013 עד עונת 2017/2018)

השחקן שכבש הכי הרבה שערים מול יריבה אחת בליגת האלופות (10 שערים מול יובנטוס)

השחקן הראשון והיחיד לכבוש שלושער בשני משחקים אחד אחרי השני בליגת האלופות (עשה זאת מול באיירן מינכן ואתלטיקו מדריד בעונת 2016/2017)

השחקן שכבש הכי הרבה שערים בשלבי רבע הגמר של ליגת האלופות: 20 שערים

השחקן הראשון לכבוש 100 שערים בליגת האלופות

השחקן הראשון לכבוש 100 שערים באירופה (ליגת האלופות, מוקדמות ליגת האלופות והסופר קאפ האירופאי)

השחקן הראשון לכבוש יותר מ-40+ שערים בשלבי הנוק אאוט של ליגת האלופות

השחקן הראשון לכבוש יותר מ-50+ שערים בשלבי הנוק אאוט של ליגת האלופות

השחקן שכבש הכי הרבה שלושערים בעונת ליגת אלופות (בעונת 2015/2016)

השחקן שכבש הכי הרבה בעיטות חופשיות בליגת האלופות: 12 שערים

קישורים חיצוניים

פרופילים

כריסטיאנו רונאלדו , ברשת החברתית פייסבוק

כריסטיאנו רונאלדו , ברשת החברתית אקס (טוויטר)

כריסטיאנו רונאלדו , ברשת החברתית אינסטגרם

פרופיל , באתר Transfermarkt

פרופיל , באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)

פרופיל , באתר Soccerway

פרופיל , באתר BDFutbol

פרופיל , באתר WorldFootball.net

פרופיל , באתר National Football Teams

פרופיל , באתר FootballDatabase.eu

פרופיל , באתר ESPN

כריסטיאנו רונאלדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

השוואה מפורטת בין כריסטיאנו רונאלדו לליונל מסי, ובה סטטיסטיקות רבות, ויקיפדיה האנגלית

THANK YOU, CRISTIANO RONALDO | Real Madrid Official Video, בערוץ היוטיוב הרשמי של ריאל מדריד, יולי 2018

פרופיל באתר מנצ'סטר יונייטד

כתבות

לוקה קאיולי, ייסורי רונאלדו הצעיר, באתר ynet, 13 בנובמבר 2012

מערכת ערוץ הגברים, ‏מה הופך את כריסטיאנו רונאלדו לשחקן הטוב בעולם?, באתר ‏מאקו‏, 16 ביוני 2014

אלון זנדר, ‏האם כריסטיאנו רונאלדו הוא בכלל בן אנוש?, באתר גלובס, 14 באפריל 2015

זוגיות, היחסים עם מסי, והאבא האלכוהוליסט: כריסטיאנו רונאלדו מדבר בפתיחות על הכל, באתר ynet, 13 בנובמבר 2015

מת'יו סייד, טיים מגזין, אגדת דשא

ישראל שמאי, איך זה שכוכב אחד לבד מעז? הצ'אנס של רונאלדו, באתר nrg‏, 10 ביולי 2016

נתיב כפרי, שבע זה מעל לטבע, "הזווית", אפריל 2017

רותם סגל, KICK, כך הפך רונאלדו לגדול מכולם, באתר ynet, 18 באפריל 2017

נוצץ ושווה זהב: איך הפך רונאלדו לאחד השחקנים הטובים בהיסטוריה?, בערוץ היוטיוב של כאן 11, יוני-יולי 2018

מיכאל יוכין, ‏קריסה או הימור מוצלח? הג'וב האיטלקי של רונאלדו, בעיתון מקור ראשון, 24 באוגוסט 2018

מאיה מאהלר, אפקט רונאלדו, באתר "ידיעות אחרונות", 26 בדצמבר 2018

נפרדים מרונאלדו: רגעי הקסם לפני המעבר ליובנטוס, בערוץ היוטיוב של ONE

כריסטיאנו רונאלדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

מידע על כריסטיאנו רונאלדו בקטלוג הספרייה הלאומית

זאב אברהמי, כוכב נופל: ההתרסקות של כריסטיאנו רונאלדו, באתר ynet, 30 באוקטובר 2022

ynet ספורט, המספרים והשיאים: המסע של רונאלדו לתואר מלך השערים של 2023, באתר ynet, 29 בדצמבר 2023

"כריסטיאנו, בן כמה אתה?": 6 שנים למספרת, באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2024

"הפלא השמיני": שלושער שני ברצף לרונאלדו, באתר ערוץ הספורט, 3 באפריל 2024

"הפלא השמיני": רונאלדו עבר את דייגו מראדונה, באתר ONE‏, 3 באפריל 2024

הערות שוליים

1. ^ אתר ריאל מדריד

2. זכה בשלושה ^ כדורי זהב של פראנס פוטבול (2008, 2016, 2017), שני כדורי זהב של פיפ"א (2013, 2014), לצד זכייתו פעם אחת בכדורגלן השנה בעולם (2008) ופעמיים בפרס שחקן השנה (2016, 2017) של פיפ"א.

3. ^ בעידן ליגת האלופות (החל מ־1992).

4. ^ 1 2 3

5. ^ בן גולדפריינד, ‏1 הקריירה נגמרת בסעודיה? שיא חדש לכריסטיאנו רונאלדו רגע לפני פגרת הנבחרת, באתר ‏מאקו‏, 3 בספטמבר 20232

6. ^ זידאן:"כריסטיאנו רונאלדו הוא השחקן הטוב ביותר בעולם ולכן הוא גם היקר ביותר", באתר "מארקה", 12 בספטמבר 2013 (בספרדית).

7. ^ 1 כריסטיאנו רונאלדו הכדורגלן הגדול בהיסטוריה של פורטוגל, באתר וואלה‏, 15 בינואר 2015.2 3

8. ^ 1 רונאלדו הפך לגדול כובשי ריאל מדריד: "ראול איחל לי שאכבוש עוד 300 שערים", באתר וואלה‏, 1 באוקטובר 2015.2

9. ^ none, ‏1 "כל עוד אקבל אהבה מהקהל, אמשיך לשחק בנבחרת פורטוגל", באתר ‏מאקו‏, 21 ביוני 2023.2 3 4

10. ^ "Ronaldo's $105 Million Year Tops Messi and Crowns Him Soccer's First Billion-Dollar Man". Forbes.

11. Jacob Ranson, ^ Ronaldo becomes first person to reach 500 MILLION Instagram followers, Mail Online, ‏2022-11-21

12. ^ Hayward, Ben (23 ביוני 2017). אורכב מ-"The 'little bee' who always cried - the story of young Ronaldo's path to greatness in Madeira". Goal. המקור ב-30 באוגוסט 2017 .

13. ^ "Cristiano Ronaldo's mother: I wanted an abortion, but God said no". Eurosport. 5 בנובמבר 2015.

14. ^ "Ronaldo's mother reveals she tried to abort her son". Irish independent.

15. ^ 1 2

16. ^ "Crisitano Ronaldo sets real madrid la liga scoring record". ESPN. 12 בספטמבר 2015.

17. ^ 1 2

18. ^ ציוץ של AlNassr FC ברשת החברתית אקס (טוויטר), 30 בדצמבר 2022

19. ^ "הפלא השמיני": שלושער שני ברצף לרונאלדו, באתר ערוץ הספורט, 3 באפריל 2024,
"הפלא השמיני": רונאלדו עבר את דייגו מראדונה, באתר ONE‏, 3 באפריל 2024.

20. ^ פרופיל באתר paktribune.com

21. Mark Tran, ^ Cristiano Ronaldo becomes a father - but mother keeps mum, הגארדיאן, ‏6 ביולי 2010 (באנגלית)
Luchina Fisher, Cristiano Ronaldo's Bid for Single Fatherhood, באתר ABC, ‏6 ביולי 2010 (באנגלית)

22. Emmeline Saunders, ^ Truth behind Cristiano Ronaldo's newborn twins revealed, דיילי מירור, ‏8 ביולי 2017 (באנגלית)

23. ^ כריסטיאנו רונאלדו תורם 1.5 מיליון דולר לילדים בעזה(הקישור אינו פעיל, 14.9.2021), באתר "Russia Today",‏ 21 בנובמבר 2012

24. ^ Soccer Superstar Cristiano Ronaldo Launches New Selfie App, Donation for Every Download Helps Kids in Need

25. ^ רונאלדו מסתבך: בלאס וגאס פתחו בחקירת טענות האונס נגד כוכב הכדורגל בערוץ היוטיוב של כאן 11, 2 באוקטובר 2018.

26. ^ Her Name Is Kathryn The Woman Who Accuses Ronaldo of Rape. Der Spiegel, September 29, 2018.

27. ^ "Cristiano Ronaldo denies rape claim as 'fake news'". BBC.

28. ynet ספורט, ^ המספרים והשיאים: המסע של רונאלדו לתואר מלך השערים של 2023, באתר ynet, 29 בדצמבר 2023;
ענק: צפו ברונאלדו כובש את שערו ה-54 השנה, סרטון בערוץ "ONE - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 02:04).

# data[].attributes.attachment_link.title
כריסטיאנו רונאלדו - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מידע אישי לידה 5 בפברואר 1985 (בן 39) פונשל שב פורטוגל שם מלא כריסטיאנו רונאלדו דוס סאנטוס אוויירו גובה 1.87 מטר[1] עמדה קיצוני, חלוץ מועדוני נוער מועדונים מקצועיים כשחקן* נבחרת לאומית כשחקן** * הנתונים מתייחסים למשחקי הליגה בלבד ומעודכנים ל-11 במאי 2024** הנתונים בנבחרת מעודכנים ל-24 בנובמבר 2023 כריסטיאנו רונאלדו דּוֹס סַאנְטוֹס אוויירו (ב פורטוגזית: Cristiano Ronaldo dos Santos Aveiro, הגייה: kɾɨʃtiˈɐnu ʁuˈnaɫdu; נולד ב- 5 בפברואר 1985) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדות ה קיצוני וה חלוץ ב א-נסר מ ליגת העל הסעודית וב נבחרת פורטוגל, בה הוא משמש כ קפטן.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
רוֹנַאלְדוּ דֵה אָסִיס מוֹרֵיירָה (ב פורטוגזית: Ronaldo de Assis Moreira; נולד ב- 21 במרץ 1980 ב פורטו אלגרה), הידוע בכינויו רונאלדיניו גאושו ( Ronaldinho Gaúcho) או בקיצור רונאלדיניו ( Ronaldinho), הוא כדורגלן עבר ברזילאי אשר שיחק בעמדות ה קשר ההתקפי ה קיצוני וה חלוץ. היה שחקן מוביל ב נבחרת ברזיל בכדורגל, אשר זכתה ב מונדיאל 2002. בשנים בהן שיחק ב ברצלונה, הוביל אותה לשתי אליפויות ספרד ואליפות אירופה. ב-2004 וב-2005 זכה בתואר כדורגלן השנה בעולם. נחשב בעיני רבים כאחד מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים[.

רונאלדיניו, שהיה מלך השערים ב גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 שנערך ב מצרים, שיחק בקבוצת הנוער של גרמיו מ פורטו אלגרה, ברזיל. הוא עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, שם שיחק מ-1998 עד 2001. בבכורה של רונאלדיניו ב נבחרת ברזיל בכדורגל ב-26 ביוני 1999 הוא כבש את שערו הבינלאומי הראשון, נגד פרגוואי, וזכה עם נבחרתו ב קופה אמריקה.

ב-2001 חתם רונאלדיניו על חוזה לחמש שנים עם הקבוצה ה צרפתית פריז סן-ז'רמן והחל לשחק בתחילת עונת 2001/ 2002 לאחר קרב משפטי בין סן ז'רמן לגרמיו על סכום ההעברה. גרמיו קיבלה לבסוף 4.6 מיליון דולר.

ב מונדיאל 2002 עזר רונאלדיניו לברזיל לזכות ב גביע העולם בכדורגל. אחד מרגעי השיא של הטורניר היה שער מ-35 מטרים לשערו של דייוויד סימן, במשחקה של ברזיל נגד אנגליה ברבע הגמר.

ב-2003, לאחר ויכוח בין רונאלדיניו ל לואיס פרננדז, מאמן פריז סן-ז'רמן, ולאחר שסן ז'רמן נכשלה בנסיונותיה להעפיל לטורניר אירופאי, רונאלדיניו הביע את רצונו לעזוב את הקבוצה. ב-19 ביולי 2003 רכשה אותו ברצלונה בסכום של 27 מיליון אירו לאחר שגם מנצ'סטר יונייטד התחרתה על שירותיו. המשחק הראשון שלו במדי הקבוצה היה ב-30 באוגוסט מול אתלטיק בילבאו. ארבעה ימים לאחר מכן הבקיע את הראשון מבין 94 שעריו במדי ברצלונה. רונאלדיניו הצדיק את הרכישה והוביל את ברצלונה למקום השני ב ליגה הספרדית בעונת 2003/ 2004. באותה עונה נבחר רונאלדיניו לאחד מ- 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.

בעונה לאחר מכן, 2004/ 2005, הוביל רונאלדיניו את ברצלונה לזכייה באליפות ספרד יחד עם סמואל אטו, דקו ו הנריק לארסון כאשר הקבוצה הציגה משחק התקפי מצוין. ב-20 בדצמבר 2004 זכה רונאלדיניו בתואר כדורגלן השנה בעולם.

בעונת 2005/ 2006 הוביל רונאלדיניו את ברצלונה לזכייה שנייה באליפות ולזכייה ב אליפות אירופה כשבדרך הדיחה קבוצתו קבוצות כמו צ'לסי, מילאן ו ארסנל. ב-19 בנובמבר 2005 הבקיע רונאלדיניו צמד בניצחון הקבוצה על ריאל מדריד ב אצטדיון סנטיאגו ברנבאו וזכה לתשואות מהקהל המדרידאי, מחווה שרק דייגו מראדונה זכה לה לפניו. ב-28 בנובמבר 2005 נבחר כזוכה של פרס כדור הזהב. חודש מאוחר יותר נבחר, בפעם השנייה ברציפות, לשחקן השנה של פיפ"א בעולם.

לקראת מונדיאל 2006 לרבים היו ציפיות גבוהות מרונאלדיניו ונבחרת ברזיל. למרות זאת, איכזב רונאלדיניו כשהציג יכולת חלשה וברזיל הודחה על ידי צרפת כבר בשלב רבע הגמר.

עונת 2006/ 2007 הייתה בינונית עבור רונאלדיניו על אף שכבש עשרים שערים, הועלו טענות כלפיו (על ידי מי?[דרושה הבהרה] ) שרוב השערים שכבש היו במצבים נייחים, ושהוא איננו מהיר וחד כבעבר. בסיום אותה העונה הפסידה ברצלונה את האליפות בהפרש שערים ליריבתה הגדולה ריאל מדריד.

בתחילת עונת 2007/ 2008 פורסם שהברזילאי הסתכסך עם מאמנו פרנק רייקארד בגלל בעיות אישיות. במספר משחקים רונאלדיניו היה מחוץ להרכב ואפילו מחוץ לסגל אך במועדון טענו שהסיבה לכך היא פציעות. ב-4 באפריל 2008 דווח כי רונאלדיניו קרע שריר באימון, וכתוצאה מפציעה זו החמיץ את יתר משחקי העונה.

במהלך עונה זו ולפניה מספר דיווחים בתקשורת טענו בעד האפשרות שרונאלדיניו יעבור עוד בטרם תום החוזה מברצלונה. הדיווחים התמקדו בעיקר באפשרות מעבר לאחת הקבוצות מהעיר ה איטלקית מילאנו - אינטר מילאנו ו מילאן תמורת סכומי עתק.

ב-8 ביולי דווח כי רונאלדיניו הוא אחד משלושת השחקנים מעל גיל 23 שנכללו בסגל הנבחרת האולימפית של ברזיל ל אולימפיאדת בייג'ינג. במקביל, פורסמה ידיעה באתר הרשמי של ברצלונה שעל רונאלדיניו להתייצב לאימונים ב-14 ביולי. רונאלדיניו לא התייצב לאימונים, וב-16 ביולי חתם ב מילאן על חוזה לשלוש שנים. בכך, סיים תקופה בת 5 שנים בברצלונה - בה שיחק ב-207 משחקים רשמיים והבקיע 94 שערים. באולימפיאדה שימש כקפטן הנבחרת והבקיע צמד במשחק השני בשלב הבתים.

בינואר 2011 בחלון העברות שב רונאלדיניו אל מולדתו, וחתם על חוזה לשלוש שנים וחצי ב פלמנגו הברזילאית. רונאלדיניו הוביל את פלמנגו לזכייה ב אליפות ריו דה ז'ניירו בעונה זו. בעקבות היכולת הגבוהה שהראה בקבוצה הברזילאית, קיבל זימון לנבחרת הלאומית לראשונה מאז ה-17 בנובמבר 2010, אולם בהמשך יכולתו הדרדרה ולא הוזמן לנבחרת בשנת 2012. ב-5 ביוני 2012, לאחר שהסתכסך עם הנהלת פלמנגו עבר רונאלדיניו ל אתלטיקו מיניירו, ובשנת 2013 זכה איתה ב גביע ליברטדורס. בינואר 2014 שוחרר מהקבוצה, אולם עוד באותו החודש חתם על חוזה חדש בשורות הקבוצה. כמו כן, באותו חודש נבחר ל כדורגלן השנה בדרום אמריקה. ביולי 2014 שוחרר סופית מאתלטיקו.

בספטמבר 2014 חתם רונאלדיניו בקבוצת קרטרו ה מקסיקנית לשנתיים ובעונה זו סיים כמלך הבישולים של הליגה המקסיקנית אף על פי ששיחק מעט. ביוני 2015 עזב רונאלדיניו את הקבוצה.

ביולי חתם בקבוצת פלומיננזה, וב-28 בספטמבר החליט רונאלדיניו לעזוב את הקבוצה כשיזם שיחה עם נציגי המועדון והודיע שהוא "לא מסוגל לתרום יותר".

ב-16 בינואר 2018, בגיל 37, הודיע רונאלדיניו על פרישה רשמית ממשחק פעיל (אחרי שלא שיחק כדורגל יותר משנתיים).

במרץ 2020 נעצרו רונאלדיניו ואחיו כשניסו להיכנס לפרגוואי עם דרכונים ברזילאים מזויפים. הם שהו כחודש ב מעצר ולאחר מכן שוחררו ל מעצר בית.

רונאלדיניו , ברשת החברתית פייסבוק

רונאלדיניו , ברשת החברתית טוויטר

רונאלדיניו , ברשת החברתית אינסטגרם

פרופיל , באתר אופ"א

פרופיל , באתר TransferMarkt

פרופיל , באתר Soccerbase

פרופיל , באתר Soccerway

פרופיל , באתר BDFutbol

פרופיל , באתר worldfootball.net

פרופיל , באתר National Football Teams

פרופיל , באתר footballdatabase.eu

נדב יעקבי, סומברריניו: רונאלדיניו משגע את מכסיקו, באתר ynet, 26 בספטמבר 2014

# data[].attributes.attachment_link.description
רוֹנַאלְדוּ דֵה אָסִיס מוֹרֵיירָה (ב פורטוגזית: Ronaldo de Assis Moreira; נולד ב- 21 במרץ 1980 ב פורטו אלגרה), הידוע בכינויו רונאלדיניו גאושו ( Ronaldinho Gaúcho) או בקיצור רונאלדיניו ( Ronaldinho), הוא כדורגלן עבר ברזילאי אשר שיחק בעמדות ה קשר ההתקפי ה קיצוני וה חלוץ. היה שחקן מוביל ב נבחרת ברזיל בכדורגל, אשר זכתה ב מונדיאל 2002.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
העקבות שהשאיר פלה באצטדיון המרקאנה

אדסון ארנצִ'יס דוּ נסימנטוּ (ב פורטוגזית: Edson Arantes do Nascimento;‏ 23 באוקטובר 1940 - 29 בדצמבר 2022), הידוע בכינוי פֶּלֵה ( Pelé, הגייה: [pe̞ˈlɛ]), היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדות ה חלוץ וה קשר ההתקפי ונחשב על ידי רבים לכדורגלן הטוב ביותר בכל הזמנים. נבחר, ביחד עם דייגו מראדונה, ל" כדורגלן המאה של פיפ"א", על ידי אנשים מרחבי העולם במסגרת סקר שערכה פיפ"א. פלה שיחק בהצלחה בברזיל מ שנות ה-50 עד שנות ה-70 של המאה ה-20. להצלחתו, כמו גם ליכולות המשחק האישיות שלו ולסגנונו, הייתה השפעה רבה על ה כדורגל בברזיל ובעולם כולו במשך שנים רבות. פלה זכה עם נבחרת ברזיל ב מונדיאל 1958, ב מונדיאל 1962 וב מונדיאל 1970, והוא הכדורגלן היחיד שזכה בשלושה גביעי עולם. ברמת ה מועדונים שיחק במשך רוב הקריירה שלו בקבוצת סנטוס בברזיל, שבמדיה זכה בתארים קבוצתיים ואישיים רבים. לאחר מכן עבר לקבוצת ניו יורק קוסמוס ה אמריקאית ושיחק בה עד פרישתו ממשחק פעיל. לאורך הקריירה שלו בקבוצותיו השונות הבקיע פלה 767 שערים במשחקים רשמיים - מקום שלישי בהיסטוריה (לאחר כריסטיאנו רונאלדו ו ליונל מסי). פלה מחזיק עד היום (נכון לדצמבר 2022) בשיא כ מלך שעריה של נבחרת ברזיל בכל הזמנים, (יחד עם ניימאר) עם 77 שערים ב-92 הופעות במדיה. בנוסף, הוא מדורג במקום השישי בדירוג מבקיעי השערים במונדיאלים (יחד עם קיליאן אמבפה) עם 12 שערים בסך הכול.

אדסון ארנצִ'יס דוּ נסימנטוּ נולד בעיירה טרס קוראסואס שבמדינת-מחוז מינאס ז'ראיס בדרום-מזרח ברזיל. לז'ואאו ראמוס ולסלסטה, והיה הבכור מבין שלושת ילדיהם. הוא נקרא על שמו של הממציא תומאס אדיסון (Edison); על אף שהוריו השמיטו את האות " i" מהשם, במספר מסמכים רשמיים נפלו טעויות שכללו את האות בשמו. טעות נוספת שנפלה בתעודת לידתו, על פי פלה, היא תאריך לידתו; במסמך (שהונפק כחודש לאחר הלידה) מצוין 21 באוקטובר אף על פי שהתאריך המדויק הוא 23 באותו החודש.

אביו, שנודע בפי כל בכינוי "דונדיניו" (Dondinho), היה כדורגלן בקבוצה המקומית של טרס קוראסואס ומאוחר יותר ב אתלטיקו מיניירו, מקבוצות הכדורגל הבכירות בברזיל, עד שנאלץ לעזוב אותה בגלל פציעה. בשנתיים הראשונות לחייו של אדסון הקטן חיה משפחתו ב עוני קשה בטרס קוראסואס, ולאחר מכן עברה להתגורר בעיירות הסמוכות, סאו לורנסו ולורנה.

ב- 1944 עברה משפחתו לעיר באורו, בה גדל אדסון ובילה את מרבית ילדותו. אביו, דונדיניו, שיחק בקבוצת באורו אתלטיקו קלובה (BAC) המקומית, אך בשל הפציעה ממנה סבל לא הצליח להרוויח כסף רב מהמשחק ולחלץ את משפחתו ממעגל העוני. למרות זאת, המעבר לבאורו עזר למשפחה לשפר את מצבה הכלכלי. בבאורו נחשף אדסון לראשונה למשחק ה כדורגל, ולמד מאביו את יסודות המשחק. בתקופת לימודיו בבית הספר בבאורו קיבל אדסון את הכינוי " פלה", שבו הוא נודע בפי כל במשך השנים. עם זאת, הוא ציין כי אינו יודע מהי משמעותו המילולית של שם זה.

פלה היה בעל הישגים לימודיים נמוכים בבית הספר, והוא בילה את מרבית הזמן במשחק ברחובות, דבר שחיזק את נטייתו לכדורגל. הוא עבד כ מצחצח נעליים וגנב בוטנים לשם מכירתם, כדי שיהיה לו כסף לרכישת ציוד משחק. ב- 1954, לאחר ששיחק באופן לא מסודר במסגרת קבוצות שכונתיות, הלך פלה בעקבות אביו והצטרף לבאורו אתלטיקו קלובה. מחלקת הנוער של המועדון נפתחה באותו זמן ונקראה "בקוויניו", וכמאמנה הופקד ולדמר דה בריטו, כדורגלן עבר מפורסם בברזיל. בהדרכתו של בריטו הגיע פלה לפריחה ברמת המשחק שלו כנער, והצעיד את בקוויניו להישגים בולטים בתחרויות נוער ברחבי המדינה תוך הבקעת שערים רבים. יכולות המשחק העדיפות שלו על פני שאר חבריו לקבוצה ניכרו במידה רבה.

כישרונו של פלה לא נעלם מעיניו של דה בריטו, האיש שטיפח אותו בבקוויניו. ב- 1956, לאחר שעזב את תפקידו כמאמן הקבוצה, נפגש דה בריטו עם הוריו של פלה וביקש לשלוח את בנם לשחק במחלקת הנוער של סנטוס, ממועדוני הכדורגל הבכירים ב סאו פאולו בפרט ובברזיל בכלל.

קריירה קבוצתית

תחילת הדרך בסנטוס

ב- 1956, בגיל 15, נסע פלה יחד עם דה בריטו ל מועדון הכדורגל סנטוס. תוך ימים אחדים מהגעתו החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של המועדון, אך לאחר מכן החל לשחק במחלקת הנוער. פלה שיחק בתחילה בקבוצות עד גיל 18 ועד גיל 20 של המועדון, והוביל את הקבוצה עד גיל 20 לזכייה באליפות ליגת הנוער של סאו פאולו. זמן קצר לאחר הזכייה באליפות הוא חתם על חוזהו המקצועני הראשון בסנטוס, והחל להתאמן באופן קבוע עם הקבוצה הבוגרת.

בתחילת דרכו של פלה בקבוצה הבוגרת של סנטוס הוא שימש כ קשר התקפי, אך נתקל בקשיים נוספים בהשתלבותו - שני השחקנים האחרים בקבוצה ששיחקו בעמדה זו, דל וקיו ו וסקונסלוס, היו בעלי יכולת משחק גבוהה במיוחד ולא הותירו לפלה הזדמנויות רבות. את הזדמנותו הראשונה להשתתף באופן משמעותי במשחק קיבל פלה במפגש לא-רשמי נגד קבוצת קובטאו, ממנו נעדרו השחקנים הבכירים של סנטוס. פלה הבקיע ארבעה שערים והוביל את קבוצתו לניצחון בתוצאה 6-1. בספטמבר 1956 הוא הופיע במשחק ידידות שהוכר רשמית על ידי התאחדות הכדורגל הברזילאית, מול קבוצת קורינתיאנס מסנטו אנדרה, והבקיע בו את שערו הרשמי הראשון בקריירה. על אף שלא קיבל דקות משחק רבות באותה תקופה, משחקיו אלו הפכו אותו לאחד השחקנים האהודים ביותר בקרב אוהדי סנטוס.

בעונת 1957 החל פלה לקבל תפקיד חשוב ומשפיע במערך של סנטוס, בעקבות פציעתו וירידה ביכולתו של וסקונסלוס. הוא שיחק בקביעות במדי הקבוצה במסגרת ליגת הפאוליסטה - הליגה המקומית של מדינת סאו פאולו. פלה פרץ לראשונה לתודעה הבינלאומית במסגרת טורניר ראווה ב ריו, שבו היה חלק מקבוצה ייצוגית של כוכבי סנטוס ו ואסקו דה גאמה. בטורניר זה השתתפו ארבע קבוצות מברזיל וארבע קבוצות מ אירופה. בשלושה משחקים בטורניר הוא הבקיע חמישה שערים, ובעקבות כך זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל. בעקבות היכולת המרשימה שהפגין קיבל פלה את חולצה מספר 10 של סנטוס - המספר שלבש מעתה ואילך במשך כל הקריירה. במהלך אותה עונה הוא חלק את מקומו בהרכב של סנטוס עם דל וקיו. על אף ששיחק באופן חלקי הוא סיים את העונה עם 17 שערים במסגרת ליגת הפאוליסטה, שהעניקו לו את תואר מלך השערים של הליגה.

שנות השיא בקריירה

בשנים הבאות התפתחה בסנטוס קבוצה חזקה במיוחד, אשר נחשבת על ידי רבים לקבוצת הכדורגל הטובה בעולם באותה תקופה ולאחת מקבוצות ה ספורט הטובות בהיסטוריה. לצידו של פלה שיחקו ב חוד ההתקפה פפה, פגאו ו קואוטיניו. פלה וקואוטיניו נודעו יחד בשל ה"טבלינייאס" (tabelinhas) - המסירות המהירות שהחליפו ביניהם, שבלבלו את הגנות הקבוצות היריבות. בעמדת ה קיצוני הימני שיחק דורבל רודריגז, וה קשר המרכזי שניהל את משחק הקבוצה היה זיטו. ה בלם מאורו ראמוס הוביל את משחק ההגנה של הקבוצה, בעוד ש ז'ילמר היה ה שוער הפותח שלה. בשנים מאוחרות יותר הצטרפו לקבוצה כוכבים בולטים נוספים, כמו הקשר קלודואלדו וה מגן קרלוס אלברטו. בהובלתו של פלה, הקבוצה הייתה פורייה במיוחד בהבקעת שערים וניצחה באחוזים גבוהים במיוחד במשחקיה.

בעונת 1958 זכה פלה פעם נוספת בתואר מלך שערי ליגת הפאוליסטה, עם מאזן גבוה במיוחד של 58 שערים ב-38 משחקים - שיא כל הזמנים במסגרת הליגה. באותה שנה הוא זכה עם סנטוס לראשונה בקריירה באליפות הליגה. פריצתו הגדולה בסנטוס הגיעה במקביל לזו שעשה במדי נבחרת ברזיל, שעמה זכה ב מונדיאל באותה שנה. פלה השתתף עם סנטוס גם ב טורניר ריו-סאו פאולו, בו שיחקו קבוצות מהמדינות הפנימיות של ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו, וב- 1959 זכה עם הקבוצה בפעם הראשונה בטורניר. באוגוסט של אותה שנה, במשחק במסגרת ליגת הפאוליסטה נגד ז'ובנטוס, הבקיע פלה את מה שנחשב בעיניו לשער היפה ביותר שלו - לאחר שקיבל את הכדור על סף רחבת העונשין, הוא הקפיץ אותו מעל שלושה שחקנים ומעל השוער והבקיע לשער הריק. באותה עונה לא הצליחה סנטוס לזכות באליפות הפאוליסטה, אך זכתה בה שלוש פעמים רצופות בין עונות 1960 ו- 1962, כאשר פלה היה למלך שערי הליגה בכל אחת מהזכיות.

פלה בשנת 1958

במקביל למשחקיו בטורנירים הרשמיים עם סנטוס, השתתף פלה בטורנירי ראווה במסגרת מסעות שערכה הקבוצה ב אירופה, ב אמריקה, ב אסיה וב אפריקה. באחד מהמסעות, ב- 11 ביוני 1961, ביקר פלה עם הקבוצה ב ישראל למשחק מול נבחרת כוכבי פתח תקווה ו תל אביב, וניצח עמה בתוצאה 3-1.‏ מסעותיו של פלה תרמו להאדרת שמו וביקוש אליו גם מחוץ לרחבי ברזיל. כאשר השתתפה סנטוס בטורניר ב טורינו, נפגשו ראשי קבוצות אינטר מילאנו ו יובנטוס עם פלה ועם הנהלת קבוצתו והציעו לשלם מיליוני דולרים - סכום שנחשב לשיא באותם ימים - תמורת מעבר של השחקן לשורותיהן. הן פלה והן הקבוצה דחו את הצעת המעבר. במשך השנים הבאות הוגשו הצעות נוספות רבות מצד קבוצות אירופאיות, אך גם הממשל הברזילאי התערב והכריז על פלה כ"אוצר לאומי האסור בייצוא", ובכך מנע את מעברו לקבוצה מחוץ לברזיל.

ברם, טורנירי הראווה גרמו לפלה להתאמץ יתר על המידה מבחינה גופנית, ועל אף גילו הצעיר הוא החל לסבול מפציעות. בפברואר 1961 סבל פלה מפציעה ב כתפו, שהשביתה אותו ממשחק למשך חודש. עם שובו מהפציעה, במשחק מול פלומיננזה בחודש מרץ, הבקיע פלה את השער הגדול בתולדות ה מרקאנה, כפי שנבחר על ידי המגזין "O Esporte" בסאו פאולו. הוא קיבל את הכדור ליד רחבת העונשין של קבוצתו שלו, עבר שישה שחקנים של פלומיננזה בדרכו לשער היריבה, והבקיע כאשר הגיע אל מול השוער. ב- 1962 סבל פלה ממתיחה ב מפשעה, אשר נגרמה ממאמץ יתר ובסופו של דבר גרמה לו להיעדר מרוב משחקיה של ברזיל ב מונדיאל.

ב- 1962, עוד טרם טורניר המונדיאל, סייע פלה לסנטוס להעפיל לגמר גביע ליברטדורס - אליפות דרום אמריקה לקבוצות. בשלב הגמר, מול פניארול ה אורוגוואית, הוא נעדר משני המשחקים הראשונים בעקבות פציעתו, אך שב לשחק במשחק ה פלייאוף שהכריע את המפגש. במשחק זה הבקיע שני שערים בניצחון 3-0, והוביל את קבוצתו לזכייה בטורניר. באוקטובר אותה שנה הגיעה סנטוס למפגש הגביע הבין-יבשתי מול בנפיקה ליסבון ה פורטוגלית, אשר בשורותיה שיחק אאוזביו, משחקני הכדורגל הבולטים של אותה תקופה. לאחר ניצחון 3-2 של סנטוס במשחק הראשון הוביל פלה את הקבוצה לניצחון 5-2 במשחק הגומלין ולזכייה בתואר נוסף, במה שהוגדר על ידיו כמשחק הטוב בקריירה שלו - הוא הבקיע שלושה שערים ו בישל אחד לקואוטיניו, תוך שביצע סדרת מהלכים מרהיבים במיוחד, ובראשם שער שהבקיע לאחר שעבר ב כדרור חמישה שחקנים של הקבוצה היריבה. את עונה זו, שנחשבת למוצלחת ביותר של המועדון בתקופתו, סיים פלה עם 48 שערים בכל המסגרות.

בגמר גביע ליברטדורס ב- 1963, מול קבוצת בוקה ג'וניורס ה ארגנטינאית, בלטה לראשונה התופעה שבמסגרתה למדו הקבוצות מרחבי העולם את שיטות משחקיהם של פלה וקבוצתו, ונקטו בגישה של אגרסיביות רבה כלפיו כדי לנסות לגבור עליו. התופעה הגיעה, בין היתר, בעקבות הופעותיו של פלה עם סנטוס ונבחרת ברזיל ברחבי העולם. במהלך משחק הגמר דחפו שחקני בוקה את פלה ותיקלו אותו פעם אחר פעם, מבלי שנענשו על ידי ה שופט. בוקה עלתה ליתרון באותו משחק, אך פלה הצליח להתגבר על האגרסיביות שנקטו כלפיו, בישל שער שוויון לקואוטיניו והבקיע אחד בעצמו, בדרך לניצחון 2-1 בגומלין (לאחר שהיה שותף גם לניצחון 3-2 במשחק הראשון) וזכייה שנייה ברציפות בגביע. בגביע הביניבשתי פגשה סנטוס את מילאן ה איטלקית. במשחק הראשון הבקיע פלה שני שערים, אך נפצע בהמשך וקבוצתו הפסידה 2-4. על אף שנעדר ממשחק הגומלין סנטוס ניצחה גם היא 4-2 וההכרעה עברה למשחק פלייאוף, שבו ניצחה סנטוס 1-0 והוכתרה כאלופת העולם בפעם השנייה.

ב- 1964 זכה פלה עם סנטוס בליגת הפאוליסטה בפעם החמישית, אך הודח עמה בחצי גמר גביע ליברטדורס על ידי אינדפנדיינטה. ב- 1965 הוא זכה עמה בתואר אליפות נוסף, ופגש עמה בחצי גמר הליברטדורס את פניארול, יריבתה של סנטוס בגמר המפעל שלוש שנים קודם לכן. סנטוס הודחה לאחר הפסד 1-2 במשחק הפלייאוף, אך פלה סיים כמלך שערי הטורניר באותה עונה, עם שמונה שערים. בעונת 1966 השתתף פלה במשחקים מועטים בעקבות פציעתו ב מונדיאל באותה שנה, ובשל כך, בין היתר, כשלה הקבוצה בניסיונה לזכות בליגת הפאוליסטה. בשנים שלאחר מכן תרומתו לקבוצה הייתה מוגבלת ביחס לשנים הקודמות, אך למרות זאת הוביל את הקבוצה להישגים קבוצתיים מרשימים.

שנת 1968 הייתה מוצלחת במיוחד עבור פלה וסנטוס, שזכו בשלושה תארים. מלבד הזכייה באליפות ליגת הפאוליסטה באותה שנה זכה פלה עם הקבוצה בפעם היחידה ב טורניר רוברטו גומס פדרוזה - האליפות הלאומית של ברזיל באותו זמן - תוך כדי הבקעת 11 שערים בטורניר. הקבוצה השתתפה גם בטורניר סופר קאפ האלופות הבין-יבשתי היוקרתי, שהפגיש בין קבוצות מברזיל ומאירופה, וזכתה בו לאחר ניצחון בגמר על אינטר מילאנו, מחזיקת גביע אירופה לאלופות לשעבר. השנה המוצלחת חיזקה את מעמדה של סנטוס בקרב הפרשנים והאוהדים כקבוצת הכדורגל הטובה בעולם. ב- 19 בנובמבר 1969, במשחק מול ואסקו דה גאמה באצטדיון ה מרקאנה, הבקיע פלה את השער האלף בקריירה שלו בכל המסגרות ב בעיטת עונשין. השער הביא לחגיגות תקשורתיות גדולות ברחבי ברזיל.

לאחר שעבר את רף אלף השערים בקריירה המשיך פלה את הצלחתו, והוביל את נבחרת ברזיל לזכייה ב מונדיאל 1970 - הזכייה השלישית שלו בטורניר. על סנטוס, לעומת זאת, עברו שנים קשות כאשר במשך ארבע שנים היא לא הצליחה לזכות בתואר כלשהו, ועברה חילופי מאמנים תכופים. ב- 1971 הודיע פלה על פרישתו מנבחרת ברזיל, ושיחק את משחקו האחרון במדיה. אירוע משמעותי נוסף באותה שנה היה הקמת ליגת העל הברזילאית המודרנית, שהפכה לליגה החשובה ביותר בברזיל והתקיימה במקביל לליגות של המדינות הפנימיות. פלה לא הצליח לזכות באליפות הליגה החדשה בארבע השנים בהן שיחק בה. ב- 1973 הוביל פלה את סנטוס לזכייה בליגת הפאוליסטה לראשונה מזה ארבע שנים, וסיים גם כ מלך השערים של הליגה. באותה שנה הוא זכה בפרס כדורגלן השנה בדרום אמריקה. היכולת הטובה שעליה שמר בגילו המבוגר הובילה ללחץ ציבורי על פלה לחזור ולשחק בנבחרת ב מונדיאל 1974, והוא ספג ביקורת רבה לאחר שהנבחרת כשלה בלעדיו בטורניר.

לאחר שלא הצליח להגיע להסכם עם הנהלת סנטוס על חתימת חוזה חדש, הודיע פלה על עזיבתו את הקבוצה. בספטמבר 1974 הוא שיחק בה את משחקו האחרון, מול קבוצת פונטה פרטה. עשרים דקות מפתיחת המשחק לקח פלה את הכדור בידיו וכרע על ברכיו לעיני הקהל במרכז המגרש. לאחר מכן עזב את האצטדיון, לקול תשואות הקהל. פלה סיים את תקופתו בסנטוס עם תארים רבים, ובהם עשר זכיות בליגת הפאוליסטה, שלוש זכיות בטורניר ריו-סאו פאולו, זכייה אחת באליפות ברזיל, חמש זכיות רצופות ב טאסה ברזיל (מ- 1961 עד 1965), שתי זכיות בגביע ליברטדורס ושתי זכיות בגביע הביניבשתי.

ניו יורק קוסמוס

כבר ב- 1971 קיבל פלה הצעה מקלייב טוי, נשיא המועדון ה אמריקאי ניו יורק קוסמוס, להצטרף לקבוצתו. בתחילה סירב, אך למרות זאת החל להיווצר קשר בינו לבין אמריקה. ב- 1973 הוא חתם עם חברת פפסיקו על חוזה שבמסגרתו עבד בפרויקט כלל-עולמי שנקרא "תוכנית הכדורגל הבינלאומית לנוער" (International Youth Football Programme). במסגרת הפרויקט הוא סייר ברחבי העולם יחד עם סוכנו, ונתן סדנאות בנושאי כדורגל שנועדו להפיץ את המשחק. לאחר שעזב את סנטוס ב- 1974 החליט לשקול בשנית את הצעתו של טוי. בתום משא ומתן שנמשך קרוב לחצי שנה, עבר פלה לארצות הברית והצטרף לניו יורק קוסמוס, ששיחקה ב ליגת הכדורגל הצפון אמריקאית (NASL).

פלה הצטרף לקוסמוס במהלך עונת 1975 של הליגה הצפון-אמריקאית, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ב- 18 ביוני באותה שנה מול טורונטו מטרוס. הוא החל לשתף פעולה בקבוצה עם הקשר ה ישראלי, מרדכי שפיגלר. הוא גילה כי סגל הקבוצה נמצא ברמה נמוכה, והדבר התבטא בתוצאות של הקבוצה באותה עונה, שהפסידה שבעה מתוך 13 משחקיה לאחר הגעתו של פלה. גם פציעתו במשחק מול סן חוזה ארת'קווייקס הזיקה לקבוצה, שלא הצליחה להעפיל למשחקי ה פלייאוף של הליגה. עם זאת, במסגרת מסע משחקים באירופה וב איים הקאריביים לאחר עונה זו הציגה הקבוצה שיפור ניכר ביכולתה, ופיתחה ציפיות גדולות יותר לקראת עונת המשחקים הבאה.

לקראת עונת 1976 צירף המאמן החדש של קוסמוס, קן פארפי, את החלוץ ה איטלקי ג'ורג'ו קינאליה, שהתמודד פעמים רבות נגד פלה במדי נבחרתו, והסיט את פלה לחוליית ה קישור מאחר שרצה לשחק עם חלוץ אחד בלבד. שיטת המשחק של פארפי לא הניבה תוצאות מוצלחות, והוא הוחלף בתפקיד על ידי המאמן הקודם, גורדון ברדלי. לאחר מינויו של ברדלי התפתח שיתוף פעולה פורה בין פלה וקינאליה בחוליית ההתקפה. ניו יורק סיימה במקום השני באזור הצפוני של הליגה והעפילה לפלייאוף. בסיבוב הפלייאוף הראשון, מול וושינגטון דארטס, הבקיע פלה שער וסייע לקבוצה לנצח בתוצאה 2-0, אך בסיבוב השני הפסיד עמה ל טמפה ביי ראודיז.

במהלך עונת 1977 חברו לפלה בקוסמוס שני כוכבי על נוספים בכדורגל העולמי: פרנץ בקנבאואר ה גרמני ו קרלוס אלברטו הברזילאי, ששיחק לצדו של פלה בסנטוס. פלה הבקיע באותה עונה 17 שערים וסייע לקבוצה לזכות באליפות הליגה הצפון אמריקאית, לאחר ניצחון על סיאטל סאונדרס במשחק הגמר. לאחר עונה זו הודיע פלה על פרישתו מכדורגל, ושיחק בפעם האחרונה בקריירה ב- 1 באוקטובר 1977, במשחק ראווה חגיגי בין סנטוס לניו יורק קוסמוס שנערך ב אצטדיון ג'איינטס. הוא שיחק את המחצית הראשונה עם ניו יורק, שבמהלכה הבקיע את שערו האחרון בקריירה, ואת המחצית השנייה עם סנטוס.

נבחרת ברזיל

הצלחה מוקדמת ומונדיאל 1958

ב- 7 ביולי 1957 זומן פלה לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ברזיל, במסגרת גביע רוקה - טורניר ראווה מסורתי שהפגיש בין ברזיל לבין נבחרת ארגנטינה. זימונו הראשון הגיע בגיל 16 בלבד. במשחק הראשון מבין שני מפגשים נכנס פלה למגרש במחצית השנייה כמחליפו של דל וקיו, חברו לקבוצה בסנטוס. מספר דקות לאחר כניסתו הוא הבקיע שער שוויון, אך ארגנטינה ניצחה בסופו של דבר בתוצאה 1-2. במשחק הגומלין הוא פתח לראשונה בהרכבה של ברזיל והבקיע שער נוסף, בדרך לניצחון נבחרתו 2-0. בעקבות הניצחון זכה פלה עם ברזיל בגביע, שהיה התואר הבינלאומי הראשון שלו.

פלה נאבק על הכדור מול שוער נבחרת שוודיה, קאלה סוונסון, במהלך גמר מונדיאל 1958

בחודש אפריל שלפני טורניר מונדיאל 1958, שנערך ב שוודיה, זומן פלה לסגל המקדים של הנבחרת, בגיל 17 בלבד. פסיכולוג הנבחרת, פרופסור ז'ואו קרבאלייס, סבר שפלה אינו ראוי להיכלל בסגל הסופי בשל גילו הצעיר, חוסר באגרסיביות מצדו וחוש אחריות לקוי; אף על פי כן, פלה נכלל בסגל הסופי שנסע לשוודיה. במשחק הכנה לפני הנסיעה שערכה הנבחרת נגד קורינתיאנס, נפצע פלה ב ברכו בעקבות תיקול עם שחקן הגנה. הדבר הטיל בספק את יכולתו להשתתף בטורניר בקרב הצוות המקצועי ואף הועלתה אפשרות להחליפו, אך בסופו של דבר הוא נשאר בסגל.

בשל הפציעה בברכו, בין היתר, פלה לא שותף על ידי המאמן ויסנטה פאולה בשני המשחקים הראשונים של ברזיל בשלב הבתים, שבהם ניצחה 3-0 את אוסטריה וסיימה בתיקו 0-0 עם אנגליה. עם זאת, במשחק השלישי מול נבחרת ברית המועצות ביצע פאולה שינויים משמעותיים בחלק ההתקפי של הרכב הנבחרת. פלה החליף בהרכב את ז'וזה אלטפיני ופתח כ חלוץ המרכזי של הנבחרת לצידו של ואוה, בעוד ש גארינצ'ה נכנס להרכב בעמדת ה קיצוני הימני. פלה בישל לואוה את השער השני במשחק, וסייע לנבחרת לנצח 2-0 ולהעפיל לרבע הגמר. על אף שלא הבקיע שער במשחק הוא קיבל מחמאות רבות על היכולת הטובה שהפגין.

ברבע הגמר שיחקה ברזיל מול נבחרת ויילס. פלה הבקיע את שערו הראשון במונדיאל לאחר מסירה שקיבל מ דידי, והוביל את נבחרתו לניצחון 1-0. השער של פלה הביא אותו לראשונה לתודעה הכלל-עולמית, ותרם רבות לביטחון העצמי שלו בהמשך הטורניר. בחצי הגמר הגיעה ברזיל למשחק מול נבחרת צרפת, אשר נודעה בזכות החלוץ המצטיין שלה, ז'יסט פונטיין, שהיה למלך שערי הטורניר. פלה הבקיע שלושער בדרך לניצחון נבחרתו בתוצאה 5-2 ו במשחק הגמר, מול נבחרת שוודיה המארחת, כבש צמד שערים בניצחון בתוצאה זהה. השער הראשון של פלה נחשב לאחד השערים היפים בתולדות גביע העולם - פלה קיבל את הכדור בחזהו עם הגב לשער, הקפיץ את הכדור מעל לשחקן ההגנה ששמר עליו, עקף אותו ובעט מהאוויר את הכדור פנימה.‏ את השער השני הבקיע בנגיחה לאחר הגבהת כדור של מאריו זגאלו. בעקבות הניצחון הוכתרה ברזיל כאלופת העולם לראשונה בתולדותיה, ופלה עצמו זכה בתואר השחקן הצעיר המצטיין של המונדיאל, בגיל 17 בלבד.

פלה עובר את שחקני נבחרת שוודיה

ב- 1959, שנה לאחר זכייתו הראשונה במונדיאל, השתתף פלה עם נבחרת ברזיל ב אליפות דרום אמריקה לנבחרות שנערכה ב ארגנטינה. ברזיל שלחה לטורניר זה סגל משני שממנו נעדרו רבים מהשחקנים שלקחו חלק בזכייה במונדיאל, אך דווקא פלה השתתף בטורניר. הוא סיים כ מלך השערים של האליפות עם שמונה שערים וסייע לנבחרתו להגיע למקום השני, אחרי הנבחרת המארחת.

המונדיאלים ב-1962 ו-1966

לקראת מונדיאל 1962, סבל פלה ממתיחה ב מפשעה, בעקבות עומס המשחקים הרב שחווה בטורנירים השונים בסנטוס ובנבחרת. בדומה לפציעתו ארבע שנים קודם לכן, גם כעת הוטלה בספק השתתפותו של פלה במונדיאל. במשחק הראשון של ברזיל בטורניר, מול נבחרת מקסיקו, שיחק פלה עם כאבים, אך למרות זאת הוביל את נבחרתו לניצחון 2-0 כאשר בישל שער לזגאלו והבקיע שער נוסף בעצמו. כאביו התגברו לאחר אותו משחק, אך הוא החליט להשתתף גם במשחק הבא, מול נבחרת צ'כוסלובקיה.

כ-25 דקות מפתיחת המשחק נדמה היה כי פלה נכנע לכאביו, אך לא רצה לעזוב את המשחק כדי שלא לסכן את נבחרתו, שהייתה עלולה להישאר בשל כך עם שחקן אחד פחות (באותו זמן טרם הותרו חילופים). לאחר שהמשיך לשחק נהגו שחקני צ'כוסלובקיה כלפיו בספורטיביות יוצאת דופן והקלו עליו במשחק. המשחק הסתיים בתיקו 0-0, ולאחריו הודיע רופא הנבחרת לפלה, כי לא יוכל לקחת חלק בהמשך הטורניר. בהיעדרו, עם זאת, הוביל גארינצ'ה את ברזיל לזכייה שנייה ברציפות במונדיאל, לאחר ניצחון על צ'כוסלובקיה ב משחק הגמר, שהיה המפגש השני בין הנבחרות באותו טורניר.

ב מונדיאל 1966 פלה וברזיל לא הצליחו לשחזר את הצלחתם, והודחו כבר בשלב הבתים של הטורניר. במהלך ההכנה לטורניר ובתוך המשחקים עצמם שררו סכסוכים רבים ובעיות שונות בצוות המקצועי של הנבחרת. במשחקה הראשון פגשה ברזיל את נבחרת בולגריה. פלה וגארינצ'ה הבקיעו כל אחד ב בעיטה חופשית, והובילו את הנבחרת לניצחון 2-0. הייתה זו הפעם האחרונה שבה שניהם שיתפו פעולה; ברזיל לא הפסידה במשחק מעולם כאשר שניהם שיחקו יחד. במהלך המשחק שחקני בולגריה, ובייחוד דוברומיר זצ'ב, נקטו באגרסיביות רבה כלפי פלה וגרמו לו לכאבים ב רגלו.

הצוות המקצועי של הנבחרת לא רצה להחמיר את כאביו של פלה עד לכדי פציעה ממשית, ולפיכך השאיר אותו מחוץ למשחק הבא, מול נבחרת הונגריה, כאשר טוסטאו החליף אותו בהרכב. טוסטאו הבקיע שער שהשווה את תוצאת המשחק, אך לבסוף ברזיל הפסידה בתוצאה 1-3. במשחק האחרון בשלב הבתים מול נבחרת פורטוגל הוחזר פלה להרכב, אך שחקנים בכירים אחרים בנבחרת, כמו ז'ילמר, דז'למה סאנטוס, הילדרלדו בליני ו גארינצ'ה, לא שיחקו. במהלך המשחק נפצע פלה פעם נוספת כתוצאה מפגיעותיהם של שחקני פורטוגל, אך נאלץ להמשיך לשחק כדי שלא לגרום לנבחרתו להיות בחיסרון מספרי. שובו של פלה לא הועיל לנבחרת, שהפסידה 1-3 לפורטוגל והודחה מהטורניר.

מונדיאל 1970

פלה עם מאריו זגאלו

לקראת מונדיאל 1970 החלו שופטי הכדורגל לעשות שימוש ב כרטיסים צהובים וב כרטיסים אדומים, כך שיריביו של פלה החלו לנהוג ביתר הגינות במשחקם וביצעו עליו פחות עבירות קשות. ב משחקי המוקדמות לטורניר שנערכו במהלך 1969, תחת המאמן ז'ואו סאלדניה, פיתח פלה שותפות מוצלחת בחוליית ההתקפה יחד עם טוסטאו ו ז'אירזיניו. בניגוד לתפקיד החלוץ המרכזי שבו שיחק, תחת סאלדניה החל פלה לשחק כ קשר התקפי מאחורי החלוץ, ומעמדה זו שימש כ" פליימייקר" המחלק מסירות יעילות לחבריו להתקפה. הוא סייע לנבחרתו להעפיל לטורניר המונדיאל לאחר שכבש שישה שערים בששת משחקי המוקדמות, שאת כולם ניצחה הנבחרת. בין חבריו הבולטים לקבוצה נכללו גם ריבלינו, ז'רסון, קלודואלדו ו קרלוס אלברטו.

עם זאת, במהלך שנת 1970 נקלע סאלדניה לסכסוך מתמשך עם שחקניו, ובהם פלה עצמו. בין היתר טען סאלדניה כי על פלה להישאר מחוץ לסגל למונדיאל בשל בעיית ראייה. לאחר שהנשיא אמיליו מדיסי דרש להשפיע על בחירת הסגל התפטר סאלדניה מתפקיד המאמן, ובמקומו מונה מאריו זגאלו, שזכה כשחקן עם הנבחרת בגביעי העולם ב- 1958 וב- 1962, כמאמן הנבחרת בטורניר המונדיאל עצמו. תחת הדרכתו של זגאלו הציגה הנבחרת סגנון משחק התקפי ומרהיב שכלל מסירות מהירות והבקעת שערים רבים, ובזכות כך היא נחשבת על ידי רבים לנבחרת הגדולה בהיסטוריה של טורנירי גביע העולם.

במשחקה הראשון ניצחה ברזיל בתוצאה 4-1 את נבחרת צ'כוסלובקיה, כשפלה מבקיע את השער השני. באותו משחק ביצע פלה ניסיון הבקעה מפורסם במיוחד: כאשר עמד עם הכדור מאחורי קו מחצית המגרש הוא הבחין שהשוער הצ'כי, איבו ויקטור, אינו ממוקם היטב בשערו ובעט לשער מהמרחק הרב, אך לא הבקיע. במשחק השני, מול אלופת העולם אנגליה, סייע פלה לנבחרתו לנצח 1-0 לאחר שבישל את שער הניצחון לז'אירזיניו. באותו משחק נעצרה נגיחה חזקה שלו על ידי השוער היריב גורדון בנקס, במה שנחשבת לאחת מהצלות השערים הבולטות בהיסטוריה. במשחק האחרון בשלב הבתים, מול נבחרת רומניה, הבקיע פלה צמד שערים והוביל את ברזיל לניצחון 3-2.

ברבע הגמר פגשה ברזיל את נבחרת פרו, שאימן דידי, מכוכביה של ברזיל בשתי הזכיות הקודמות במונדיאל. לאחר ניצחון 4-2 היא העפילה לחצי הגמר, שם ניצחה 3-1 את אורוגוואי במשחק שבו בישל פלה שער לריבלינו. באותו משחק הציג פלה את אחד מהמהלכים המפורסמים ביותר שלו: לאחר שקיבל את הכדור מטוסטאו הוא הטעה את השוער האורוגוואי, ובעט בכדור בכיוון ההפוך מכיוון הריצה שלו. אולם, הבעיטה לא הייתה טובה דיה והכדור החטיא את מסגרת השער. ב גמר פגשה ברזיל את נבחרת איטליה, אשר נודעה בסגנון המשחק ההגנתי שלה, ה" קטנאצ'ו". פלה הוביל את ברזיל לניצחון 4-1 כאשר הבקיע שער בנגיחה לאחר הגבהה של ריבלינו, ובישל שני שערים לז'אירזיניו ולקרלוס אלברטו. פלה זכה בפעם השלישית בקריירה שלו בגביע העולם, ובנוסף זכה בתואר כדור הזהב כשחקן המצטיין של הטורניר, לאחר שהבקיע ארבעה שערים ובישל חמישה נוספים בסך הכול.

ב- 1971 הודיע פלה על פרישתו ממשחק בנבחרת הלאומית. לדבריו, אחת הסיבות לפרישתו הייתה הבעת מחאה על המשטר ה דיקטטורי ששלט ב ברזיל באותה תקופה. ב- 11 ביולי הבקיע פלה את שערו האחרון בנבחרת ברזיל, במשחק ראווה מול נבחרת אוסטריה. כעבור שבוע הופיע בפעם האחרונה במדי הנבחרת, במשחק שהתקיים באצטדיון המרקאנה מול נבחרת יוגוסלביה.

לאחר הפרישה

פלה בשנת 2007

"אזרח העולם" ושגריר רצון טוב של יוניצ"ף

מעט לפני פרישתו, בספטמבר 1977, קיבל פלה תואר אזרח העולם (World citizen) של ארגון האומות המאוחדות. כחלק מכך הוא החל לשמש כשגריר רצון טוב של יוניצ"ף - קרן צדקה מטעם האומות המאוחדות הפועלת למען זכויות הילד - ולקח חלק באירועים ברחבי העולם שנועדו להעלאת שמה של הקרן. במקביל הצטרף פלה לוועדה למשחק הוגן של פיפ"א, ובכך קידם את השקפתו להענשה חמורה של שחקנים הנוהגים באגרסיביות ובחוסר ספורטיביות. בנוסף החל לשמש כשגריר של פיפ"א, וסייר ברחבי העולם כדמות מייצגת של משחק הכדורגל.

חברת "פלה ספורט ושיווק" (PS&M)

במהלך שנות ה-80 פעל פלה רבות על מנת להביא לכך ש ארצות הברית, המדינה שבה סיים את הקריירה ככדורגלן, תארח את המונדיאל. הוא אף שימש כאחד מנציגי המדינה בתהליכי בחירת המדינה המארחת. בתחילה הפסידה ארצות הברית ל מקסיקו את אירוח מונדיאל 1986, אך היא נבחרה לארח את מונדיאל 1994. ב- 1990 הקים פלה את חברת "פלה ספורט ושיווק" (PS&M) הקרויה על שמו, שהשקיעה בין היתר בזכויות השידור על טורנירי כדורגל. כאשר החברה ניהלה משא ומתן עם התאחדות הכדורגל הברזילאית לגבי זכויות השידור למשחקי ליגת העל הברזילאית בעונת 1994, פלה התרעם על דרישותיה של ההתאחדות והאשים את ראשיה בשחיתות. דבריו של פלה הובילו לשערורייה גדולה בכדורגל הברזילאי, שנה לפני טורניר המונדיאל, אף שהעיד מאוחר יותר שטעה בדבריו. נשיא פיפ"א ז'ואו האבלנז' התערב לטובת נשיא ההתאחדות, ריקרדו טישיירה, ופלה לא הוזמן להגרלת שלב הבתים של המונדיאל.

לבסוף נאלץ פלה לסגור את חברת PS&M בשל סיבוכים כלכליים. החברה תכננה לערוך משחק ראווה באצטדיון המרקאנה, בהשתתפות כדורגלנים בולטים מ אירופה ומ דרום אמריקה ובהופעת מוזיקאים מפורסמים. פלה קיבל 700,000 דולר מארגון צדקה לצורך קיומו, אך האירוע בוטל לבסוף והחברה הואשמה בכך שלא החזירה את הכסף, עד שנסגרה. פלה גילה כי שותפו, הליו ויאנה, היה זה שגנב את הכסף.

שר הספורט של ברזיל

ב- 1995, מונה פלה לשר הספורט של ברזיל, ובתפקידו החדש שאף לבצע מספר שינויים. ראשית, הוא פעל לקידום הצעה שלפיה מועדוני הכדורגל בברזיל יחויבו להתנהל בצורה תקינה מבחינה כלכלית, מבלי להעלים רווחים כספיים מהעברות שחקנים. לאחר מכן ניסה פלה לקדם את המעמד של שחקן חופשי בברזיל, על מנת ששחקנים יוכלו לעבור למועדון אחר כאשר פג תוקפם של חוזיהם. הצעתו השנייה הצליחה להגיע ליישום, ובאפריל 1998, נחקק בברזיל חוק על שמו של פלה, המקביל ל חוק בוסמן שנחקק מספר שנים קודם לכן ב אירופה. החוק החדש, שנועד למנוע שחיתות בכדורגל הברזילאי, לא כלל עם זאת את הצעתו הראשונה של פלה. לפלה היו גם חילוקי דעות עם האבלנז' וטישיירה, בסוברו כי מבנה ליגת העל הברזילאית צריך להתנהל בנפרד מהליגות האזוריות. ב- 1997 קיבל פלה מ אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת תואר אביר מפקד (KBE) ב מסדר האימפריה הבריטית.

גם לאחר שסיים את תפקידו כשר הספורט של ברזיל ב-1998, המשיך פלה להיות מעורב בוועדות הטכניות של פיפ"א. במסגרת זו הציע, בין היתר, לשנות את החוק כך שבעת בעיטה חופשית שנפסקת לקבוצה מסוימת, רק השוער ושחקן אחד מהקבוצה היריבה יוכלו לעמוד מול השחקן הבועט. הוא הציע גם ש הוצאת החוץ תוכל להתבצע גם בבעיטה רגילה, כדי להגדיל את כמות השערים. הוא קידם גם את תהליך הוספתם של שני שופטים ליד רחבות העונשין.

בדצמבר 2000 בחרה פיפ"א את השחקן המצטיין של המאה ה-20. הענקת הפרס התבססה בתחילה על הצבעה ב אתר האינטרנט של פיפ"א, אך לאחר ש דייגו מראדונה זכה במרב הקולות, טענו רבים כי האוהדים הצעירים יותר צפו במראדונה משחק אך לא בפלה, מה שנותן למראדונה עדיפות בהצבעה מסוג זה. בשל כך ארגנה פיפ"א ועדה שבחרה את השחקן המצטיין, וזו בחרה בפלה. מאחר שמראדונה קיבל קודם לכן את מרב הקולות בהצבעת האינטרנט, פלה חלק יחד איתו את תואר "כדורגלן המאה".

פלה שימש כמאתר כישרונות עבור מספר מועדונים, ובהם סנטוס ו פולהאם ה אנגלית. ב- 4 במרץ 2004 הוא בחר את פיפ"א 100 - רשימת 125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם, במסגרת חגיגות מאה שנים להקמת פיפ"א. באותה שנה יצא סרט תיעודי על חייו של פלה, בשם "Pele Eterno", ובשנים שלאחר מכן פרסם מספר אוטוביוגרפיות. יחד עם ה דוגמנית קלאודיה שיפר הוא סייע לחנוך את משחקי מונדיאל 2006, ואף ביצע את הגרלת שלב הבתים של הטורניר. בנובמבר 2007 זכה פלה להיות אורח כבוד במשחק ראווה לציון 150 שנה להקמת מועדון הכדורגל שפילד, שהתקיים נגד אינטר מילאנו לעיני 19,000 צופים באצטדיון ברמול ליין. ב- 2010 קיבל פלה את תואר נשיא הכבוד של ניו יורק קוסמוס, קבוצתו האחרונה כשחקן שהוקמה מחדש.

ב ספטמבר 2021, דווח כי חלה ב סרטן, וב ינואר 2022, דווח על החמרה במצבו הרפואי.. נפטר בבית חולים ב סאו פאולו בשעות אחר הצהריים של ה־ 29 בדצמבר 2022.

דמותו כשחקן והשפעתו

במשך רוב הקריירה שלו שיחק פלה כ חלוץ וכ קשר התקפי, ונודע בשל יכולותיו הרבות על המגרש: כושר גופני עילאי במשחקו, יכולת כדרור מרהיבה במהירות רבה, הבקעת שערים מכל הטווחים ובמגוון דרכים ומסירות מצוינות. הוא מזוהה בעיני רבים גם עם בעיטת המספריים ("מספרת") - בעיטה הנעשית מהאוויר, על ידי קפיצה והנפת הרגליים לאחור - אף כי יש הטוענים, וביניהם גם פלה עצמו, ש לאונידס דה סילבה המציא בעיטה זו.‏ יכולות ההבקעה והכדרור שלו התבטאו בכך, בין היתר, שכבש למעלה מ-1,000 שערים במהלך הקריירה, והוא הכדורגלן היחיד שהגיע להישג זה על פי הסטטיסטיקות הרשמיות של פיפ"א.‏ יכולות המסירה של פלה אפשרו לו לתפקד גם כ" פליימייקר" המנהל ומרכז את המשחק הקבוצתי, והוא שימש בתפקיד זה ב מונדיאל 1970 שבו זכה עם ברזיל.

אמירתו של טרצ'יזיו בורניץ', שחקן נבחרת איטליה ששמר על פלה בגמר מונדיאל 1970, משקפת את גדולתו של פלה: "אמרתי לעצמי שהוא בנוי מעור ועצמות בדיוק כמו כל אחד אחר. התברר שטעיתי". חברו של פלה לקבוצה, קלודואלדו, תיאר תכונות בולטות נוספות: יכולת הצפייה וההסקה תוך כדי מהלך המשחק בכל מאפייני המשחק - כוח ומהירות היריב, ה אוהדים וה קהל ביציעים, עבודת ה שופט, שוער היריב ועוד. לטענת קלודואלדו, בכל עת שה כדור לא היה ברגליו היה פלה עסוק בצפייה ולימוד ההתרחשויות במשחק. בנוסף, פלה השתמש בשיטתיות במידע אותו אגר ותמיד ניצל את נקודות החולשה של שחקן היריב שנמצא מולו כדי להשיג עליו יתרון.

פלה הפך לדמות בעלת השפעה רבה על הכדורגל הברזילאי. בזכות הצלחתו הפכה ברזיל לשם הגדול בעולם הכדורגל, גם שנים רבות לאחר פרישתו. במקביל לכך, לפלה השפעה רבה על התפתחותו של הכדורגל העולמי. הוא נחשב לממציאו של ה"ז'וגו בוניטו" (Joga Bonito) - סגנון הכדורגל המרהיב, ההתקפי והאטרקטיבי, שמזוהה במיוחד עם ברזיל. נבחרת ברזיל בהנהגתו של פלה נחשבת לכזו שהצליחה ליצור שילוב נדיר בין יופי המשחק ליעילות. שיטת המשחק המרהיבה שבה שיחק פלה עם סנטוס ועם נבחרת ברזיל חשפה סגנון כדורגל חדש בפני מדינות אירופה, שהיו מורגלות אז בכדורגל טקטי והגנתי יותר. סגנון זה נתן השראה להמצאת סגנונות כדורגל התקפיים נוספים במשך השנים, כדוגמת ה" כדורגל הטוטאלי" שאפיין את הולנד במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, מאחר שהוכח כי לקבוצות המשחקות בסגנון כזה סיכוי להצליח.‏ בקרב הציבור ישנם רבים המחשיבים את פלה ככדורגלן הטוב בכל הזמנים, אך העובדה שמעולם לא שיחק בליגות האירופיות, בעלות משחק ההגנה הקשוח, מעיבה על גדולתו. בנוסף, התקריות הפוליטיות והכלכליות בהן היה מעורב לאחר פרישתו, פגמו בתדמיתו של פלה ברחבי ברזיל.

פלה סייע גם להעלאת הפופולריות של ה כדורגל ברחבי העולם כדמות מייצגת של המשחק - בזכות יכולתו שובת-העין החלו אנשים רבים להתעניין במשחק, והוא מהווה מודל לחיקוי עבור צעירים המתחילים לשחק. מבין כלל המדינות, בולטת במיוחד השפעתו של פלה על רמת העניין ב כדורגל בארצות הברית. כראייה לכך, ממוצע הקהל במשחקיה של ניו יורק קוסמוס עמד עד להגעתו של פלה על כ-8,000 צופים, אך לאחר הגעתו הוא קפץ ל-20,000 צופים. יתר על כן, כאשר פלה נעדר ממשחק מסוים, כמות הצופים בו ירדה באופן דרסטי. בעקבות הגעתו של פלה השתפר במידה רבה מעמדו של ה כדורגל בארצות הברית, שהפך לפופולרי מאוד במדינה בקרב ילדים. פלה סייע גם בשיפור תשתיות הכדורגל במדינה, כך שזו זכתה לבסוף באירוח משחקי מונדיאל 1994. במהלך השנים הגיעה ארצות הברית גם להישגים בינלאומיים מרשימים, ששיאם היה העפלה לרבע גמר מונדיאל 2002.

פלה צבר פופולריות רבה לעצמו גם בקרב הציבור ברחבי העולם. כדוגמה לכך, ב ניגריה הוכרזה הפסקת אש למשך יומיים מ מלחמת ביאפרה, כדי שאזרחי המדינה יוכלו לצפות בפלה משחק. מחקר שנערך בראשית שנות ה-70 גילה, כי שמו של פלה הוא המותג השני בפופולריות שלו ב אירופה, שני רק ל חברת קוקה-קולה. על פי הערכות, פלה הכניס כ-150,000 דולר בשנה במסגרת חוזהו עם סנטוס, מה שהפך אותו לספורטאי הרווחי ביותר בעולם באותה תקופה.

חיים אישיים

ב- 21 בפברואר 1966 נישא פלה לרוזמרי דוס ריוס קולבי. לזוג נולדו שתי בנות ובן. הזוג התגרש ב- 1978, ולאחר גירושיהם כתבה רוזמרי ספר על מערכת היחסים ביניהם. פלה אימץ בת נוספת בשם סנדרה, שנולדה לאניזיה משאדו, שאיתה שהה זמן קצר. מאחר שבתחילה הכחיש את היותו אביה, כתבה סנדרה לימים ספר על כך בשם "A Filha que o Rei não Quis" (ב תרגום חופשי מפורטוגזית: "הבת שהמלך לא רצה"). סנדרה מתה ממחלה קשה בשנת 2006.‏ בין השנים 1981 ו-1986 יצא פלה עם כוכבת הילדים שושה. ב- 30 באפריל 1994 נישא פלה ל פסיכולוגית וה זמרת אסיריה למוס סייקסאס. לזוג נולדו תאומים בספטמבר 1996, לאחר טיפולי פוריות.

בנו של פלה, אדיניו (שנולד ב- 1970), שיחק כ שוער בסנטוס אך נאלץ לפרוש עקב פציעה ב ברך. באפריל 1992 היה אדיניו מעורב ב מרוץ מכוניות לא-חוקי, שגרם למותו של אדם. תחילה הוא נידון ל מאסר למשך שנה וחצי, אך זוכה לאחר שהוכח כי אינו אחראי באופן ישיר לתאונה. ב- 2005 הוא הורשע ב סחר בסמים ונידון לחודשיים מאסר, ובפברואר 2006 נעצר פעם נוספת בשל עבירה דומה. ב- 2014 הורשע ב הברחת סמים ו הלבנת הון ונידון ל-33 שנות מאסר.

פלה בעל תואר ראשון ב חינוך גופני משנת 1974, אותו קיבל מהאוניברסיטה המטרופולינית של סנטוס (UNIMES).

בנובמבר 2022 החל מצבו הרפואי להחמיר והוא אושפז ב בית החולים היהודי אלברט איינשטיין. ב- 29 בדצמבר מת בגיל 82.

ליגת הפאוליסטה (10): 1958, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965, 1967, 1968, 1969, 1973

טורניר ריו-סאו פאולו (4): 1959, 1963, 1964, 1966

טורניר רוברטו גומס פדרוזה: 1968

טאסה ברזיל (5): 1961, 1962, 1963, 1964, 1965

גביע ליברטדורס: 1962, 1963

הגביע הבין-יבשתי: 1962, 1963

סופר קאפ האלופות הבין-יבשתי: 1968

ניו יורק קוסמוס

ליגת הכדורגל הצפון אמריקאית: 1977

נבחרת ברזיל

תארים אישיים והוקרה

מלך השערים של ליגת הפאוליסטה (11): 1957, 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1969, 1973

מלך השערים של גביע ליברטדורס: 1965

השחקן המצטיין בגביע העולם: 1970

השחקן הצעיר המצטיין בגביע העולם: 1958

ספורטאי השנה של ה-BBC בקטגוריית הספורטאי הזר: 1970

חבר בהיכל התהילה של הכדורגל בארצות הברית: מאז 1993

חבר בהיכל התהילה של הכדורגל הברזילאי: מאז 2008

אביר מפקד (KBE) במסדר האימפריה הבריטית: 1997

חלוץ בקבוצת הכדורגל של המאה:‏ 1998

"ספורטאי המאה" מטעם רויטרס: 1999

"ספורטאי המאה" מטעם הוועד האולימפי הבין-לאומי: 1999

"ספורטאי המאה" מטעם יוניצ"ף: 1999

חבר ברשימת "100 האנשים המשפיעים במאה ה-20" מטעם המגזין טיימס: 1999

כדורגלן המאה של פיפ"א: 2000

"כדורגלן המאה" מטעם המגזין פראנס פוטבול: 1999

"כדורגלן המאה" מטעם הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל:‏ 1999

"כדורגלן המאה בדרום אמריקה" מטעם הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל:‏ 1999

מפעל חיים לספורטאי ב-BBC:‏ 2005

"הפרס הנשיאותי" של פיפ"א: 2007

ניצחון הנבחרת 4-1 על דרום קוריאה במשחק שמינית הגמר במונדיאל 2022, הוקדש לכבודו.

פילמוגרפיה

כבר ב- 1962 גילם פלה את עצמו ב סרט הקולנוע "המלך פלה" (O Rei Pelé). במהלך שנות ה-70 הוא הרבה לגלם תפקידים קטנים בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. פריצתו הגדולה לעולם הסרטים, עם זאת, הגיעה כאשר השתתף ב- 1981 בסרט "הבריחה לניצחון", בכיכובם של מייקל קיין ו סילבסטר סטאלון. הסרט שאב השראה מ" משחק המוות" - משחק כדורגל שערכו ה נאצים נגד שבויי המלחמה ה סובייטים, שנאסרו במחנות במהלך מלחמת העולם השנייה - והנציח את זכרם של הכדורגלנים הסובייטים שנספו לאחר המשחק. פלה שיחק בסרט לצידם של כדורגלנים מפורסמים נוספים, כדוגמת אוסבלדו ארדילס ו בובי מור.

במהלך חייו הופיע פלה בסרטים הבאים:

Os Estranhos‏ (1969) - סדרת טלוויזיה

O Barão Otelo no Barato dos Bilhões‏ (1971)

A Marcha‏ (1973)

Os Trombadinhas‏ (1978)

הבריחה לניצחון (1981)

A Minor Miracle‏ (1983)

Pedro Mico‏ (1985)

Os Trapalhões e o Rei do Futebol‏ (1986)

Hotshot‏ (1987)

Solidão, Uma Linda História de Amor‏ (1990)

Mike Bassett: England Manager‏ (2001)

ESPN SportsCentury‏ (2004)

Pelé Eterno‏ (2004)

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

פלה , ברשת החברתית פייסבוק

פלה , ברשת החברתית טוויטר

פלה , ברשת החברתית אינסטגרם

פרופיל , באתר Transfermarkt

פרופיל , באתר Soccerway

פרופיל , באתר BDFutbol

פרופיל , באתר National Football Teams

פרופיל , באתר FootballDatabase.eu

פלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

רשימת שערים בנבחרת ברזיל באתר RSSSF‏

פלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

עוזי דן, תולדות המונדיאל: הגביע של פלה ונבחרת ברזיל, באתר הארץ, 12 בפברואר 2010

אשר גולדברג, פלה כובש באצטדיון רמת גן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 12 בינואר 2012

הערות שוליים

# data[].attributes.attachment_link.title
פלה - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
אדסון ארנצִ'יס דוּ נסימנטוּ (ב פורטוגזית: Edson Arantes do Nascimento;‏ 23 באוקטובר 1940 - 29 בדצמבר 2022), הידוע בכינוי פֶּלֵה ( Pelé, הגייה: [pe̞ˈlɛ]), היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדות ה חלוץ וה קשר ההתקפי ונחשב על ידי רבים לכדורגלן הטוב ביותר בכל הזמנים.

# data[].attributes.attachment_link.title
RealMadrid.co.il | הבית של אוהדי ריאל מדריד בישראל