# data[].attributes.headline
Японські школи буддизму

# data[].attributes.subject
Японські школи буддизму

# data[].attributes.body
підготував Адигезалов Асіман

# data[].attributes.body
зараз є частиною КНДР,
Після підписання 22 серпня 1910 року договору про приєднання Кореї до Японії увійшов до складу Японської імперії, но Після закінчення Другої світової війни в 1945 році Корея булу розділена по 38-й паралелі, Кесон виявився на південь від демаркаційної лінії. Тут зявилася секта та витік буддизму Чхонтхе.

# data[].attributes.headline
Шінгон-буддизм

# data[].attributes.subject
Шінгон-буддизм

# data[].attributes.body
Сінгон-буддизм (真言 宗, Сінгон-сю) - одна з основних шкіл буддизму в Японії і одна з небагатьох збережених ліній передачі Ваджраяни в Східній Азії, спочатку що поширена з Індії в Китай через мандрівних ченців, таких як Ваджрабодхі і Амогхаваджра.

# data[].attributes.body
Буддійська доктрина і вчення Сингон виникли в період Хейан (794-1185) після того, як буддійський монах по імені Кукай відправився в Китай в 804 році для вивчення езотеричних буддійських практик в місті Сіань (西安), який тоді називався Чанган, в Лазурному Храм Дракона (青龍寺) під Хуейго, улюбленим учнем легендарного Амогхаваджри. Кукай повернувся до Японії як наступник лінії Хойген і Дхарми. Послідовники Сінгон зазвичай називають Кукая Кобо-Дайсі (弘法 大師, Великий Майстер поширення Дхарми) або Одаісі-сама (お 大師 様, Великий Майстер), посмертне ім'я, дане йому через роки після його смерті імператором Дайго.

# data[].attributes.body
Ку́кай (яп. 空海, くうかい; 27 липня 774 — 22 квітня 835) — японський буддистський монах, засновник японської секти езотеричного буддизму Сінґон. Ім'я в миру: Сае́кі но Мао́. Посмертне ім'я: Кобо́ Да́йсі — «Великий наставник — проповідник Закону».
За життя Кукай мав надзвичайно великий авторитет у Японії. Перекази приписують йому заслуги у різноманітних областях — будівництво дамб, винайдення ліків, складання силабічної абетки кана та інше. Кукай був настільки величною постаттю для японців, що навіть правителі пізніших часів посилалися на його ім'я для виправдання своїх нововведень.

У віці 61 року Кукай відмовився від їжі та води і поринув у медитацію. 22 червня 835 року, перебуваючи у медитаційному стані, він помер. Відповідно до волі Кукая, його тіло було поміщено на східній вершині гори Коя. Сьогодні він похований у мавзолеї Внутрішнього павільйону Окуноін тієї ж гори. Кукай був визнаний бодхісаттвою.

За легендою, Кукай не помер, а увійшов до глибокого самадхі в очікуванні приходу будди-спасителя Майтреї.

# data[].attributes.body
Езотеричні вчення проповідує Будда Дхармакаі (法身, Хосшін), якого Кукай ідентифікує як Вайрочана (大 日 如 來, Дайнічі Нёрай). Екзотеріческіе вчення проповідує Будда нірманакая (応 身, Оджін), який в нашому світі і еоні є історичним Гаутами Будди (釈 迦 牟尼, Шакамуні) або одним з Будд Самбхогакая (報 身, Ходжін).
2 Екзотеричний буддизм вважає, що вища стан буддовость невимовно і що про нього нічого не можна сказати. Езотеричний буддизм вважає, що, хоча про нього не можна нічого сказати вербально, він легко передається через езотеричні ритуали, які включають використання мантр, мудрий і мандал.
3 Kukai вважав, що екзотеріческіе доктрини були просто Upaya «майстерних засобів» вчення з боку будда, щоб допомогти істотам в залежності від їх здатності розуміти Істину. Для порівняння, езотеричні доктрини - це сама Істина і пряма передача внутрішнього досвіду просвітління Дхармакаі. Коли Гаутама Будда досяг просвітління в своєму земному Нірманакае, він усвідомив, що дхармакая насправді є реальністю в усій своїй повноті, а ця повнота - це Вайрочана.
4 Деякі екзотеріческіе школи в період пізнього Нара і початку періоду Хейан в Японії дотримувалися (або зображувалися прихильниками Сінгон як дотримуються), що досягнення стану будди можливо, але для досягнення цього потрібна величезна кількість часу (три незліченних еону) практики, тоді як езотеричний буддизм вчить, що В цьому житті будь-хто може досягти стану будди.

# data[].attributes.headline
секта Тендай

# data[].attributes.subject
секта Тендай

# data[].attributes.body
Тендай-сю (яп. 天台宗, «Секта Тендай») — японська школа махаяністського буддизму, яка походить від однойменної китайської школи Тяньтай-цзун (天台宗). Інколи називають школа Лотосової сутри. Назва школи пов'язана з іменем гори Тяньтай в Китаї (яп. Тендай, «Небесне узвишшя»), на якій було зведено монастир, центр даної школи.

# data[].attributes.headline
Поява у Японії

# data[].attributes.subject
Поява у Японії

# data[].attributes.body
Поява у Японії

Вперше вчення тяньтай (яп. тендай) було принесене до Японії китайським монахом Цзяньчженем (яп. Ґандзін) у середині 8 століття. Однак його не сприйняли, тому сам місіонер заснував нову буддистську школу ріссю.

Друга спроба поширити вчення школи тяньтай була здійснена японським монахом Сайтьо. Протягом року він навчався в Китаї у монастирях школи тяньтай. По поверненні до Японії 805 року Сайтьо заснував на горі Хіей, неподалік від нової столиці Хей'ан, храм Енрякудзі, який став центром японської школи Тендай. Згодом цей храм перетворився на інтелектуальний центр стародавньої та середньовічної Японії.

Завдяки діяльності наступників Сайтьо — Енніна (圓仁) і Ентіна (圓珍), які активно поширювали нове вчення серед придворної аристократії, тендай-сю стала найпливовішою буддистською громадою столиці. Обидва монахи пройшли стажування у Китаї, де вивчали тантричний буддизм. Саме статус особи, яка вчилася в Китаї, що був єдиним джерелом усіх цивілізаційних надбань тогочасної Східної Азії, перетворював їхню школу у «найпередовішу» в Японії.

# data[].attributes.body
Принц Сей'їн

# data[].attributes.attachment_link.title
300px-最澄像_一乗寺蔵_平安時代

# data[].attributes.headline
Вплив на японський буддизм

# data[].attributes.subject
Вплив на японський буддизм

# data[].attributes.body
З надр школи тендай вийшло чимало японських філософів і мислителів, які стали засновниками нових буддистських вчень. Зокрема, амідаїстична концепція «Чистої землі» була розроблена монахами секти тендай, і згодом узята на озброєння школами Дзьодо-сю і Дзьодо-сінсю. У стінах монастиря Енрякудзі проходив навчання Нітірен, засновник однойменної секти нітірен-сю. За основу свого вчення він взяв «Лотосову Сутру», яка була основним каноном у школі Тендай-сю.

# data[].attributes.headline
Вчення Чистої Землі

# data[].attributes.subject
Вчення Чистої Землі

# data[].attributes.body
Вчення Чистої Землі або Амідаїзм — течія буддизму Махаяни, найпоширеніша гілка буддизму у Східній Азії. Акцентує увагу на «вірі» у спасіння від будди Амітабхи (Аміди) і відповідних ритуалах. Популярна серед широких народних мас. Конкурує з течією дзен-буддизму.

# data[].attributes.body
Нитирэн (яп. 日蓮, 16 февраля 1222 — 13 октября 1282, имя при рождении Дзэннитимаро яп. 善日麿) — японский монах, основавший школу Нитирэн-сю.

# data[].attributes.headline
Появі Вчення Чис

# data[].attributes.body
Появі Вчення Чистої Землі передувало Товариство Білого Лотоса[2], створене у 402 році Хуейюанем для вшанування будди Амітабхи і спільного переродження у «Західній Чистій Землі» — «раю» Амітабхи . Після смерті Хуей Юаня діяльність товариства припинилася.

У V—VI століттях монах Тань Луань став активним проповідником культу будди Амітабхи, проте незабаром після смерті про його діяльність забули. Через декілька століть твори Тань Луаня відкрили в Японії, і його проголосили першим патріархом Вчення Чистої Землі.

# data[].attributes.body
Страждання є нірвана тільки тоді, коли людина осягає, що сутність життя протягом незліченних циклів народжень і смертей не виникає і не зникає. У Сутра бодхісаттви Всеосяжна Мудрість то кажуть «не усунувши помилок і не віддалившись від п'яти бажань, вони зможуть очистити свої карми і позбутися від гріхів». У Махасікане також говориться: «Незнання і пил бажань - це просвітлення і страждання життя і смерті - нірвана». У 16-му розділі Сутри Будда говорить: «Кожна мить я думаю:" Як мені зробити, щоб живі істоти вступили на того, хто не вищої межі шлях і швидко знайшли тіло Будди? "»

# data[].attributes.headline
В массовой культуре

# data[].attributes.subject
В массовой культуре

# data[].attributes.body
Образ Нітірен був популярний в японській масовій культурі, особливо в період німого кіно. Йому присвячені, зокрема:

«Нітірен Сенін ітідайкі» «батька японського кіно» Сьодзо Макіно (1914)
«Нітірен Сенін: ітідайкі» (1917) Дзіро Йосіно і його ж «Нітірен Сенін: Такінокуті Хонан» (1921; частково зберігся).
Роман РІІТ YOкоміцу «Сонце» (яп. 「日 輪」 Нітірін) (1923).
Поставлені по ньому два однойменних фільму Тейносуке Кінугаси (1925; в головній ролі Енносуке Ітікава) і 1953 років.
Ще два фільми «Сонце» 1926 року, незалежно поставлені режисерами Дайске Іто і Мінору Мурата [en] (останній - в двох частинах).
Фільм Куніо Ватанабе [en] «Нітірен і велике вторгнення монголів» (яп. 「日 蓮 と 蒙古 大 襲来」 Нітірен то Мо: до Дайс: рай,

# data[].attributes.headline
Секта “Аум Сінрікьо” 

# data[].attributes.subject
Секта “Аум Сінрікьо” 

# data[].attributes.body
Секта “Аум Сінрікьо” виникла у 1984 році. Вона поєднувала у своїй ідеології буддизм та християнство. Сьоко Асахара проголосив себе Христом та пророкував Третю світову війну, яка стане кінцем світу у 1997 році. Спасіння Асахара обіцяв тільки членам секти. Філіали “Аум Сінрікьо” відкрилися у багатьох країнах.6 липня 2018-го міністерка юстиції Японії Йоко Камікава повідомила про страту Сьоко Асахари та ще шістьох його спільників. Серед них був і “шеф розвідки” Єсіхіро Іноуе.

Сьогодні секта “Аум Сінрікьо” належить до переліку терористичних організацій. У всьому світі налічується не більше тисячі її членів.