# data[].attributes.body
Destripando la historia

# data[].attributes.body
Destripando la historia

# data[].attributes.attachment_link.title
POSEIDÓN | Destripando la Historia | Canción

# data[].attributes.body
Destripando la historia

# data[].attributes.attachment_link.title
HADES | Destripando la Historia | Canción

# data[].attributes.headline
Història i curiositats dels Jocs Olímpics

# data[].attributes.subject
Història i curiositats dels Jocs Olímpics

# data[].attributes.attachment_link.title
🥇🥈 ORIGEN, HISTORIA Y CURIOSIDADES DE LOS JUEGOS OLÍMPICOS 🥉💪🏼

# data[].attributes.body
Destripando la historia

# data[].attributes.body
L'esport a la Grècia antiga

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ELS JOCS OLÍMPICS

L'esport a la Grècia antiga

A la Grècia clàssica els exercicis físics eren, al costat de l'aprenentatge de les lletres i de la música, una part fonamental de l' educació dels nois. A partir dels dotze anys, almenys en les famílies benestants , el noi era confiat a un preparador que l'instruïa en el gimnàs o la palestra -un espai cobert de sorra a l'aire lliure quadrat i voltat de vestidors, banys i altres sales.

Atletes preparant-se. Un d'ells s'unta amb oli.

Els qui practicaven esport anaven despullats -el mot "gimnàstica" ve del grec ( gymnós) 'nu'- i, abans de començar, s'untaven amb oli i es cobrien el cos amb sorra o pols per protegir el cos de la intempèrie. Un cop havien acabat es treien la capa de sorra, oli i suor amb un instrument metàl·lic anomenat estrígil.

Cada ciutat celebrava competicions esportives als principals festivals que dedicaven als seus déus, com a les Panatenees d'Atenes. D'aquests jocs locals sortien seleccionats els millors atletes que representaven la seva ciutat en els jocs o festivals religiosos i esportius oberts a participants de tot Grècia.Els grans festivals atlètics panhel·lènics se celebraven periòdicament a Delfos (Jocs Pítics), Corint (Jocs Ístmics), Nèmea (Jocs Nemeus) i Olímpia (Jocs Olímpics). Aquests darrers van ser els més antics i els que van durar més: més d'onze segles.

Els jocs d'Olímpia

Olímpia, situada prop de la ciutat de Pisa, a la regió grega d'Èlida (Peloponnès), era un santuari consagrat als déus de l'Olimp, especialment a Zeus Olímpic, un complex alhora religiós, cívic i esportiu, amb diversos temples, un estadi, un gimnàs, una palestra i un hipòdrom.

L'origen dels Jocs Olímpics es perd en la foscor dels temps dels herois. Segons el mite qui va establir per primer cop els Jocs a Olímpia va ser Pèlops. Aquest heroi, després de ser expulsat del seu reialme, va arribar a Pisa, on regnava Enòmau. Enòmau no volia casar la seva filla Hipodamia a causa d'un oracle segons el qual el seu gendre el mataria. Tot i així la bellesa d'Hipodamia atreia molts joves desitjosos de prendre-la en matrimoni i, per evitar que s'hi casessin, els desafiava a una cursa de carros amb la condició que, si vencien, els atorgaria la mà de la seva filla però que, si perdien, serien executats. Gràcies a l'extraordinària velocitat dels seus cavalls, regal del déu Ares, Enòmau havia vençut ja dotze dels pretendents de la seva filla i havia penjat els seus caps a la porta del seu palau per dissuadir altres d'intentar-ho. Tanmateix això no va espantar Pèlops, que, només arribar, es va enamorar d'Hipodamia i va reptar el rei. Abans de la cursa Hipodamia, també enamorada de Pèlops, va subornar el cotxer d'Enòmau perquè substituís l'eix de fusta del carro del seu pare per un de cera. Quan el carro es va trencar durant la cursa, Enòmau va ser arrossegat pels seus cavalls i va morir. Així Pèlops es va poder casar amb Hipodamia i va esdevenir rei de Pisa, però no devia tenir la consciència del tot tranquil·la perquè va instituir uns jocs a Olímpia en record d'Enòmau. Al cap d'un temps es van deixar de celebrar fins que un altre heroi, Hèrcules, els va restaurar.

Segons la tradició el 776 a. C. els jocs d'Olímpia es van començar a celebrar de manera fixa. Un cop cada quatre anys es declarava una treva sagrada perquè les ciutats gregues deixessin de lluitar uns mesos si estaven en guerra i permetessin als seus atletes participar als jocs d'Olímpia, entre finals de juliol i d'agost. Els atletes participants havien de ser homes, grecs, de condició lliure, no culpables de cap crim ni afectats per cap maledicció religiosa. Arribaven espectadors provinents de tota la Mediterrània i de totes les classes socials, des de prínceps fins a pobres.

Els Jocs s'inaguraven amb el jurament d'atletes i jutges de respectar les regles de les competicions i tot el primer dia estava dedicat a cerimònies religioses (sacrificis, ofrenes) i actes culturals (conferències, recitals poètics). Durant els cinc dies següents se celebraven totes les proves esportives i els Jocs es cloïen amb la processó i coronació dels vencedors al temple de Zeus, seguida pels banquets de celebració. Solament es premiava el primer de cada prova amb una branca d'olivera i unes cintes de llana. Els noms dels guanyadors, a més, eren gravats en inscripcions i se'n permetien erigir estàtues dins el recinte d'Olímpia.

Quan un atleta triomfador als Jocs Olímpics arribava a la seva ciutat era rebut amb tots els honors com a heroi nacional, la multitud l'aclamava i els poetes el cantaven. A Atenes els campions olímpics rebien premis en metàl.lic i podien arribar a tenir exempcions d'impostos o mantenutenció de per vida a càrrec de l'Estat.

Les competicions

Les diferents modalitats esportives se celebraven a l'estadi, si eren a peu, o a l'hipòdrom si eren hípiques.

Les curses a peu: la competició atlètica més antiga i prestigiosa era córrer una vegada la longitud d'un estadi (mesura de longitud varible que a Olímpia eren uns 192 metres). També hi havia curses de dos estadis i curses de fons, en les quals es recorria l'estadi diverses vegades (de 7 a 24). Una altra modalitat era la cursa d'hoplites, en la qual els corredors anaven carregats amb escut i armes.

Les tres modalitats de combat. En la lluita (pale) calia forçar l'adversari a tocar amb les dues espatlles a terra tres vegades, sent-hi prohibits els cops i l'ofegament. En el pancraci, en canvi, es permetia gairebé tot per obligar el contrari a abandonar: donar cops de peu, trepitjar, escanyar.... En el pugilat es lluitava a cops de puny, amb les mans embolicades amb una cinta de cuir fins que un dels dos abandonava o quedava estabornit. Era la disciplina més dura, i de vegades s'arribava fins a la mort d'un dels contricants.

La lluita i la cursa eren proves independents, però també estaven integrades en la prova composta, el pentatló, que constava de cinc exercicis consecutius: cursa d'un estadi, salt de llargada, el llançament de disc i de javelina i lluita.

El salt de llargada es realitzava amb l'ajut d'unes peses anomenades halters, que servien per agafar més impuls. Consistia en un seguit de salts consecutius, sense embranzida, que podien arribar a uns 16 m. de llarg.

U n cop Grècia va caure sota domini romà, els ciutadans romans també van tenir accés als Jocs Olímpics. Per això un barceloní del s. II d.C. va poder-hi participar i va vèncer amb un carro i uns cavalls de la seva propietat en unes proves hípiques. Això es pot llegir encara en una inscripció que era a la base d'una estàtua que ho recordava trobada al santuari d'Olímpia:

El general Luci Minici Natal, que en els Jocs Olímpics del 129 va guanyar la cursa de carros, va fer donació del carro vencedor al santuari. Va ser pretor i cònsol de Líbia.

Els Jocs es van anar celebrant fins a la 293a olimpíada, l'any 393 dC, en el qual l'emperador cristià Teodosi I va prohibir-los perquè eren un ritual pagà dedicat a Zeus. Olímpia va ser abandonada, les seves ruïnes van quedar enterrades i se'n va oblidar fins i tot la localització.

La recuperació dels Jocs fins a l'actualitat

Les mascotes estan inspirades en una nina conservada en el Museu Nacional d'Atenes. S'anomenen Atena i Febos, un altre nom per a Apol·lo.

Webs d'interès

Centre d'Estudis Olímpics (en català, castellà i anglès) és un centre de la Universitat Autònoma de Barcelona dedicat a la investigació, la documentació, la formació i la divulgació sobre Olimpisme i esport. Inclou una selecció de webs sobre els Jocs Olímpics antics.

Ancient Olympic Games exhibition (en anglès): exposició emmarcada dins el projectePerseus sobre els Jocs Olímpics antics i el seu esperit, la comparació entre els esports olímpics moderns i els antics, un visita al jaciment d'Olímpia i textos sobre els atletes olímpics cèlebres en l'antiguitat.

Olympics through time (en anglès): web de la Foundation of the Hellenic World sobre les competicions esportives de la prehistòria i l'antiguitat en general i els Jocs Olímpics en particlar i la recuperació dels Jocs Olímpics moderns.

The Olympic Games (en anglès i grec): web del Ministeri de Cultura grec sobre els Jocs Olímpics antics. una exposició de les restes i dels jaciments arqueològics d'Olímpia.

Olympia. Honoring and celebrating the civilization (en anglès): web d'Ellen Papakyriakou sobre el jaciment arqueològic d'Olímpia i els seus edificis, els Jocs i els vencedors.

La història dels Jocs Olímpics antics al Web oficial dels Jocs d'Atenes 2004 (en anglès i grec). Val la pena emprendre elviatge ila visita virtuals al santuari en il·lustradors i graciosos dibuixos animats amb Flash, de la mà de Despina, una nena grega. S'hi veure el santuari i cada edifici restituït i veure en moviment els actes principals que se celebraven durant les diverses jornades dels Jocs.

Olympia (en anglès): secció delweb educatiu de la BBC amb apartats dedicats al santuari, la treva sagrada, competicions atlètiques, espectadors, pancraci, dones i altres festivals. També es pot fer una visita a Olímpia i als Jocs antics per mitjà d'un divertit còmic en Flash. Pensat per a educació primària.

Jocs Olímpics a l'Antiguitat (en català): secció del web Educació olímpica de Ferran Prats dedicada als Jocs antics.

La flama olímpica recorre el món (en català): a partir de l'inici del circuit de la flama olímpica per tot el món es fa un repàs dels Jocs Olímpics antics i moderns alDiari de l'Escola.

Els Jocs Olímpics a la Grècia antiga (en català): els Jocs Olímpics antics alDiari de l'Escola.

# data[].attributes.attachment_link.description
ELS JOCS OLÍMPICS L'esport a la Grècia antiga A la Grècia clàssica els exercicis físics eren, al costat de l'aprenentatge de les lletres i de la música, una part fonamental de l' educació dels nois.

# data[].attributes.body
Rick Riordan

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Rick Riordan

Sinopsis

La primera entrega de Les cròniques dels Kane.

Des de la mort de la seva mare, en Carter i la Sadie gairebé no s'han vist. La Sadie ha viscut a Londres amb els avis, mentre que el seu germà ha viatjat arreu del món amb el seu pare, el brillant egiptòleg Julius Kane. Una nit, el Dr. Kane reuneix els dos germans per a un "experiment" al British Museum on espera poder arreglar les coses amb la seva família. Però en comptes d'això, el que fa és alliberar el déu egipci Seth, que el fa desaparèixer i obliga els nois a fugir. Ben aviat, la Sadie i en Carter descobreixen que els déus egipcis estan despertant, i que el més cruel de tots, Seth, va darrere els Kane. Per aturar-lo, els germans emprenen un viatge per tot el planeta, una recerca que els acostarà a la veritat sobre la seva família i els vincles que tenen amb un orde secret que ha existit des del temps dels faraons.

Els antics déus egipcis estan despertant i només en Carter i la Sadie els podran aturar!

Els lectors diuen...

"Qui hi ha millor que Rick Riordan quan es tracta de llibres de fantasia?"

"Una nova versió d'en Percy Jackson però amb Egipte en comptes de Grècia, i mags en comptes de semideus."

Sobre l'autor

Rick Riordan (San Antonio, Texas, 1964) és l'autor de sèries de novel·les de fantasia de gran èxit com ara Percy Jackson i els Déus de l'Olimp o Les cròniques Kane. També és conegut per la saga de llibres de misteri per a adults protagonitzada per Tres Navarre.

# data[].attributes.attachment_link.description
Rick Riordan La primera entrega de Les cròniques dels Kane. Des de la mort de la seva mare, en Carter i la Sadie gairebé no s'han vist. La Sadie ha viscut a Londres amb els avis, mentre que el seu germà ha viatjat arreu del món amb el seu pare, el brillant egiptòleg Julius Kane.

# data[].attributes.body
Destripando la historia

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Este miércoles los creadores Pascu y Rodri han publicado una nueva entrega de su aclamada serie de vídeos didáctico-musicales de Destripando la historia. Tras el éxito de "Démeter", Pascu y Rodri siguen explorando la mitología griega para acercarnos a la historia de Hestia, diosa de la hoguera y del hogar.

La historia de Hestia

Tras el éxito de los anteriores vídeos de la saga -"Zeus", "Hades", "Poseidón" y "Deméter"-, ahora llega la canción de "Hestia". Todos estos personajes, según la mitología griega, son hermanos, hijos de los titanes Crono y Rea. Hestia, de hecho, es la mayor de todos los hermanos y la última a la que vomitó Crono después de devorar a todos sus descendientes. Es considerada la diosa del hogar y del fuego, tal y como explica la letra de la nueva creación de Destripando la historia.

Letra de "Hestia"

Fue la primera que nació, la primera a la que Crono devoró,

y la última a quién vomitó. La llaman la más joven y la más mayor.

Por los rincones suele rondar, es la diosa de la hoguera y del hogar.

Y aunque no le guste hacer el mal, te partirá la cara en nombre de la paz.

Su llama verás arder en cada ciudad (tu ciudad)

Sin dudar le has de rezar
Hestia, en tu fiesta, en tu cocina Hestia, es la diosa que te espía Hestia, te enamora y te fascina pero te puedes quemar. Hestia, tiene una mansión divina Hestia, a las diosas las domina Hestia, cobra siempre una propina extorsiona a las demás.
Fueron Apolo y Poseidón a pedirle matrimonio, ¡qué bombón!

agarró a Zeus del cabezón para jurar que no la iba a tocar ni dios.

Con su pandilla la encontrarás, Artemisa y Atenea son lo más

diosas puras y sin mancillar y no como Afrodita ¡cuánto asco da!

Y Hermes, sobrino fiel, le viene a contar aventuras sin igual.
Hestia, Rea la invitó a una fiesta Hestia, y bebieron como bestias Hestia, luego echaron una siesta, alguien acechando está. Hestia, Príapo es un dios muy guarro, Hestia, se le acerca con descaro Hestia, pero un burro ha rebuznado y ella logra escapar.
A una moza fue a salvar (y sus bebés tiempo después)

fundan una gran ciudad (¡Roma!)
Hestia, te ha quemado la comida Hestia, es muy virgen y muy fina Hestia, tiene mazo de sobrinas tiene un pelo ideal.
¡Hestia!

# data[].attributes.attachment_link.title
Letra de Hestia, lo nuevo de Destripando la historia - Playz

# data[].attributes.attachment_link.description
Este miércoles los creadores Pascu y Rodri han publicado una nueva entrega de su aclamada serie de vídeos didáctico-musicales de Destripando la historia. Tras el éxito de "Démeter", Pascu y Rodri siguen explorando la mitología griega para acercarnos a la historia de Hestia, diosa de la hoguera y del hogar.

# data[].attributes.attachment_link.title
La Antigua Grecia 03 de 16 (Grandes Civilizaciones / Exploradores de la Historia) Series

# data[].attributes.body
MARIA ANGELIDOU

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Desde que el coronavirus ha confinado a millones de españoles en sus casas, el consumo de tele, redes y video on demand se ha disparado. Pero, ¿qué es lo que de verdad arrasa en YouTube en tiempos de cuarentena? ¿Se consumen más vídeos de música o series? ¿O la gente prefiere los vídeos de gamers? ¿Tutoriales? ¿Frikadas? ¿Slimmes? ¿ASMR? ¿Noticias sobre al apocalipsis?

Pues una vez más la realidad supera a la ficción porque el vídeo que más ha arrasado en España en lo que llevamos de confinamiento es una canción sobre la historia de Deméter, la diosa griega de la agricultura. Como no podía ser de otra manera se trata del nuevo vídeo de Destripando la historia, el formato de los youtubers Pascu y Rodri. Hacía dos meses de su anterior publicación y los fans han recibido este nuevo capítulo a lo grande: lleva más de 9,3 millones de visualizaciones en solo 4 días.

Zeus y Hades se la lían a Deméter

"¿A qué esperas para conocer más sobre la diosa griega Deméter, hija de Cronos y una de las hermanas de Zeus, Hades y Poseidón?". Este es el texto de la descripción del vídeo que, fiel al estilo didáctico, divertido y juvenil de sus creadores, narra la historia de Deméter (Demetra). La diosa de la agricultura es una supermujer a la que la vida se le empieza a truncar cuando se enamora de su sobrino Iasión, y eso "a Zeus no le mola". Éste acaba con Iasión, deja embarazada a Deméter y años después Zeus se alía con Hades para secuestrar a su hija Perséfone. Toda esta historia, que ni la mejor telenovela puede superar, se narra a través de un tema pop con unos coros épicos que hasta tiene su punto Coldplay.

De los casi 80.000 comentarios que lleva el vídeo, la mayoría de ellos ensalzan lo fácil, atractiva e interesante que es la Historia cuando la escriben y la cantan Pascu y Rodri. Su éxito no es nuevo, pero en el último año sus vídeos están rompiendo todos los récords: La historia de Poseidón (publicado hace cinco meses) lleva 28 millones de visualizaciones, la de Hades (hace seis meses) va por 39 millones y la más exitosa de todas es su canción sobre Zeus, que en siete meses alcanza ya los 45 millones de visitas.

# data[].attributes.attachment_link.title
Deméter, el vídeo que arrasa en la España del coronavirus l RTVE

# data[].attributes.attachment_link.description
Desde que el coronavirus ha confinado a millones de españoles en sus casas, el consumo de tele, redes y video on demand se ha disparado. Pero, ¿qué es lo que de verdad arrasa en YouTube en tiempos de cuarentena? ¿Se consumen más vídeos de música o series?