# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
אמירים ז'1
איתי

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.body
מקיף ה' רבין, ז1
אלון ברטל

אלון ברטל רבין מראיין: ועכשיו אנחנו נראיין את מרטין לוטר קינג! מראיין: שלום לך מרטים איך אתה מרגיש? מרטין: אני מרגיש מעולה שנתחיל? מראיין: כן מראיין: מתי הבנת לראשונה שאתה שונה? מרטין: אני הבנתי שאני שונה כשבילדותי, קרה מקרה ובו לחבר הכי טוב שלי לא הרשו להיות בסביבתי בגלל שאני שחור והוא לבן. וזה גרם לי לתהות למה ומאז התחלתי לחשוב על שינוי העולם והחוקים. מגיל קטן רציתי לשנות את חוסר הצדק וההתנהגות של הלבנים אל השחורים. מראיין: האם בשלב כלשהו במאבק, הרגשת שהגיע הזמן לוותר? מרטין: לא, אולי היו רגעים קשים, בהם הרגשתי שאני לא מתקדם לשום מקום אבל בשום שלב במאבק, לא הרגשתי בצורך לוותר, בתור מנהיג המרד, אני מוביל אחרי אנשים, אם אני אוותר, איך לאחרים יהיה את הכוח והביטחון להמשיך ? מראיין: למה אתה חושב שבחרו דווקא בך לקבל פרס נובל מרטין: הפרס מוענק לי אבל באותו מידה הוא מוענק לכל חבריי המאבק מראיין: תודה רבה לך מרטין: אין בעד מה

# data[].attributes.headline
ראיון אם תומאס (חברו של מרטין לוטר קינג) - בלה ברסלבסקי	

# data[].attributes.subject
ראיון אם תומאס (חברו של מרטין לוטר קינג) - בלה ברסלבסקי	

# data[].attributes.body
חט"ב רבין אמירים, ז'1
בלה ברסלבסקי

ראיון אם תומאס (חברו של מרטין לותר קינג) בלה ברסלבסקי בית ספר: חט"ב רבין אמירים מראיינת: שלום תומאס, מה שלומך? תומאס: שלום גם לך, אני מרגיש מצוין היום ושמח להיות פה. מראיינת: מעולה, אז בוא נתחיל אני אשאל אותך כמה שאלות ואתה תצטרך לענות לי עליהן. תומאס: אוקיי מראיינת: תומאס, איך הכרתה את מרטין? תומאס: אני הכרתי את מרטין בכך שרציתי לנסות לרכב על הקורקינט שלו ובכך התחלנו לדבר ולאט לאט נהינו חברים. מראיינת: האם אתה עצוב מזה שאבא שלך לא הבין שמרטין הוא אדם טוב לא משנה איזה צבע הוא שחור או לבן? תומאס: כן, עצוב לי מאוד שאבא שלי לא הבין שמרטין אדם טוב מאוד שתמיד עזר לי והיה בישבילי תמיד, אבא שלי לא הבין שאדם שחור לא חייב להיות אדם רע אללה הוא יכול להיות האדם הכי טוב שתכיר. מראיינת: תומאס, איך הרגשתה כשאר אבא שלך הכה אותך עם חגורה רק בגלל שרצתה להיות חבר של מרטין? תומאס: כאב לי מאוד לא היה לי נעים שאבי מתנהג עלי בצורה כזאת ולא מבין שמרטין הוא חבר מאוד טוב, היה לי קשה מאוד נפשית. מראיינת: האם אתה חושב שמרטין "מקלל" אותך כמו שאבא שלך אמר? תומאס: לא! אני חושב שמרטין היה אדם מקסים הוא תמיד היה לצידי, הוא תמיד שימח אותי, גרם לי לצחוק כשעצוב לי ותמיד היה שם בשבילי. מראיינת: לבסוף אם לא היה את כל הסיפור המזעזע הזה הייתה עדיין רוצה להיות חבר של מרטין? תומאס: כן, כמו שאמרתי מקודם מרטין הוא אדם מקסים עם לב מאוד טוב לא משנה עם הוא שינה את הסיפור הזה או לא, הוא אחד החברים שכולם היו רוצים כזה שתמיד יהיה שם בשבילך. מראיינת: תודה לך תומאס תודה שנתת לנו את זמנך וספרתה לנו קצת יותר דברים ממה שידענו להתראות ויום טוב. תומאס: תודה רבה ולהתראות.

# data[].attributes.headline
ריאיון עם מר מרטין.	

# data[].attributes.subject
ריאיון עם מר מרטין.	

# data[].attributes.body
רבין ז'2
אריאל חזיזה

המראיין אריאל: איך הרגשת כאשר נהג האוטובוס דיבר לאימך בגסות ואמר לה: " תרדי כבר כושית"? מרטין: הייתי ממש בהלם. למה הוא מרשה לעצמו לדבר כך לאמי? במה היא שונה? היא שילמה עבור הנסיעה מחיר מלא ולא עשתה לו שום דבר רע. הרכשתי גם עצב ועלבון וגם זעם כדול על הנהג. המראיין אריאל: מדוע אתה כל כך אוהב את אברהם לינקולן? מרטין: אני ממש מעריץ ותמיד הערצתי את אברהם לינקולן כי הוא נלחם על שיוויון בין השחורים ללבנים. המראיין אריאל: האם הרגשת סכנה לחייך? מרטין: לא התעסקתי עם זה. היה חשוב לי להעביר את המסר שלי ולשנות בכל מחיר את המציאות העגומה של החוסר שוויון ופגיעה בשחורים. המראיין אריאל: מה גרם לך לרצות לשנות את המציאות בה יש הפליה בין השחורים ללבנים? מרטין: לא עלה בדעתי שנכון להסכים עם המציאות העגומה והפליות הלא הוגנות. כולנו בני אדם ולכולנו מגיע להיות שווים בין שווים. המראיין אריאל: האמנת שתצליח בדרך שלך ויהיו לך שותפים ותומכים בדרך? מרטין: היה ברור לי שהרבה ירצו בשוויון וכי כל השחורים נמאס מהמצב. אומנם לא האמנתי שגם הלבנים יתמכו בדרכי, אך כמו שאבי לימד אותי תמיד שכדאי ונכון לפעול בהידברות ולא באלימות. המראיין אריאל: איך הרגשת כאשר רוזה התופרת התנגדה לקום ממקומה באוטובוס? מרטין: היית ממש שמח ומלא גאווה ברוזה האמיצה על שאמרה די להפליות ועשתה מעשה. הרגשתי שהיא פתחה את המאבק החשוב הזה בהפסקת האי צדק הנורא הזה בכך שלא וויתרה גם אם זה יעלה בכליאתה בכלא. המראיין אריאל: איך הרגשת שהמחאה הראשונה שלכם צלחה כשכל האוטובוסים היו ריקים האנשים שחורים? מרטין: הו, זה היה יום חג ממש. אני ואשתי קורטה, הודינו לאל הטוב בכל לב. כל הלילה לא הצלחנו לישון מרוב התרגשות וסקרנות האם נצליח במחאה. ההפתעה הייתה רבה!! הרגשנו שכאן מתחיל השינוי הגדול - המהפך! המראיין אריאל: איך הרגשת במשפט הראשון שנעשה לך בעקבות כניסתך למזנון שמיועד רק ללבנים? מרטין: היה חשוב לי מאוד להראות בראש מורם וגו זקוף כי אינני כנוע ומפוחד כמו שהיו עד כה אנשים שחורים כמוני שלא היה בכוחם להילחם באי צדק ובהפלייה. היה חשוב לי מאוד שדבריי יצוטטו בעיתונות ע"י הכתבים שהיו באולם. היה ברור לי שעליי לייצג את הנחישות בדרכנו לשנות את ההפלייה ולזכות בשיוויון זכויות ויהי מה!! המראיין אריאל: איך הרגשת שבתך אמרה לך שחלמה כי איש לבן ירה בך ושאלה אם זה אכן עלול לקרות? מרטין: הופתעתי מהשאלה שלה, לא ידעתי מה לומר לה. הבנתי את הכאב של ילדיי. ידעתי שנכון לומר את האמת ולא להשלות את ילדיי. הכאב היה עצום שהמציאות כה קשה וילדיי, כמו ילדים רבים נחשפים לרוע ולחוסר הצדק. חששתי שיום זה יגיע וילדיי יאבדו את אביהם בגלל המציאות העגומה הזו. המראיין אריאל: איך הרגשת כששמעת שהנשיא קנדי נרצח? מרטין: הייתי בהלם גמור. הרע מכל קרה. הרגשתי אשם שקנדי, ידידי הקרוב שתמך בי, הפך אויב לחלק גדול מבני עמו בגלל תמיכתו במאבק השחורים. הבנתי שזה מחיר כבד מאוד שחצה גבולות והחשש מההסלמה היה גדול.

# data[].attributes.headline
גיבורים ששינו את העולם- מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
גיבורים ששינו את העולם- מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
נועם חי
חטב רבין, ז1

נועם חי ראיון עם מרטין לותר קינג ברוכים השבים לעוד פרק של הפודקאסט "גיבורים ששינו את העולם", היום אנחנו הולכים לארח בפודקאסט את מרטין לותר קינג, ערב טוב מרטין. 5 מרטין: ערב טוב. נועם: הבה נתחיל. מי היה מקור ההשראה שלך שגרם לך להיאבק למען זכויות השחורים ונתן לך את השקפת העולם הזו? מרטין: אני קיבלתי את ההשראה מאבא שלי. הוא היה כומר שנלחם למען זכויות השחורים ותמיד אמר שהדרך שבה העולם מתנהג כלפינו, היא לא צודקת. שאבתי ממנו השראה מגיל צעיר. נועם: מתי הייתה הפעם הראשונה שהבנת שאתה רוצה להילחם למען הצדק וזכויות האדם השחור? מרטין: אני חושב שזה היה בגיל מאוד צעיר, כאשר אבי ואני היינו צריכים להתיישב במושבים המיועדים לשחורים. שאלתי אותו "אבא, למה הלבנים מתיישבים בנפרד מאיתנו, במושבים טובים יותר משלנו?" הוא ענה לי: "כך מורה החוק מרטין". בליבי הרגשתי כעס רב. נועם: מרטין, כיצד הרגשת בפעם הראשונה שהרצת בנוגע לנושא של זכויות האדם השחור? מרטין: התרגשתי מאוד. הרגשתי בעל השפעה רבה ובעל כוח רב. הרגשתי שאני מצליח להעביר מסר בדרך מובנת ואנשים אמרו שהייתי מאוד כריזמטי. הרגשתי ממש כמו גיבור על לרגע ואני לא אשכח את הרגע הזה בחיים. נועם: נשמע ממש נהדר, לשאלתנו הבאה. כאשר זכית במדליית המקום הראשון בתחרות ההרצאות שהשתתפת בה ולאחר מכן זרקת אותה. האם אתה מתחרט על כך? מרטין:ממש לא! מדלייה עלובה לא משתווה להתנהגות! אם אנשים מתנהגים אלינו, השחורים בלעג ובזלזול מה שווה המדליה ההיא? כלום. היא לא שווה כלום אם אנשים מתנהגים אלינו ככה. זה הכל, אני לא מתחרט על כלום. נועם:תודה רבה על ההשתתפות מרטין מרטין: תודה על האירוח

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לוטר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לוטר קינג	

# data[].attributes.body
אמירים רבין מקיף ה
ארבל לוי

# data[].attributes.body
יעל קוסאשוילי
רבין אמירים מקיף ה, כיתה ז1

כתבת: שלום תומאס ברוך הבא לראיון שלנו. תומאס: שלום גם לך, אני שמח שהוזמנתי לפה. כתבת: אוקיי תומאס, בוא נתחיל . תומאס: יאללה. כתבת: תומאס, איך הכרת את מרטין? תומאס: הכרתי את מרטין כאשר רציתי לנסות את הקורקינט שלו ודיברנו ולאט לאט התחלנו להיפגש ונהיינו החברים הכי טובים כתבת: תומאס מה הרגשת בפגישתך הראשונה עם מרטין? אני הייתי שמח מרטין ואני היינו חברים טובים צחקנו שיחקנו בגולות צבעוניות והיינו תמיד ביחד כתבת: האם אתה כועס על אבא שלך? תומאס: אני כועס על אבא שלי אני ומרטין היינו חברים הכי טובים מגיל שלוש אנחנו ביחד ואבא שלי רק בגלל שהוא שחור כתבת : איך הרגשת לגבי זה שאבא שלך הכה אותך עם חגורה רק בגלל שאתה רצית להיות חבר של מרטין ילד שחור? תומאס: כאב לי אבא שלי הכה אותי את בנו רק בגלל שאני רציתי להיות חבר של ילד שחור כתבת: תומאס אתה רצית לעזור למרטין ושהלבנים יקבלו את השחורים למרות שאתה לבן למה? תומאס: השחורים הם לא אנשים רעים ולא מגיע להם היחס הזה כי הם אנשים בסך הכל בדיוק כמו הלבנים כתבת: אז תומאס למה אמרת את הדברים האלה למרטין למרות שאתם רצית לעזור לו ? תומאס: אבא שלי לא אהב שחורים הוא אמר לי להתרחק ממרטין ושהוא מעלה לי רעיונות לראש ואני הקשבתי לו כתבת: האם אתה חושב שמרטין ״מקלקל״ אותך כמו שאבא שלך אומר? תומאס: אני חושב שמרטין לא קלקל אותי מרטין תמיד היה בשבילי היינו צוחקים עוברים חוויות שמחות ביחד ומשחקים ביחד הוא לא קלקל אותי הוא תמיד שמח אותי כתבת: אם היית יכול להחזיר את הדברים לאחור היית רוצה להמשיך להיות חבר של מרטין? תומאס: כן ללא שום ספק מרטין לא עשה לי שום דבר רע אבא שלי הכריח אותי ואפילו הכה אותי עם חגורה אז לא הייתה לי ברירה אחרת ונאלצתי להגיד לו את הדברים שאמרתי כתבת: תודה על שנתת לנו מזמנך והצטרפת אלינו. תומאס: תודה רבה, ולהתראות.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג ואמו	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג ואמו	

# data[].attributes.body
קאי מאוטנר
רבין ז'2

מראיין: ברוכים הבאים לתוכנית הבוקר שלנו! בכל תוכנית אנחנו נראיין דמות היסטורית אחרת שהשפיעה בצורה כזו או אחרת על העולם שאנו חיים בו כיום. והיום, נראיין את האיש שעשה את אחד השינויים המשמעותיים בעולם! הוא זה שהחליט להתעורר ולשים סוף לגזענות (לפחות במידה כלשהי, הגזענות עוד לא נגמרה לצערנו) ולשחרר את השחורים מעבדות לחופש. בוקר טוב לזוכה פרס הנובל ולאגדה, מרטין לותר קינג! מרטין: בוקר טוב, בוקר טוב לכולם. מראיין: אנחנו ממש שמחים שהחלטת לבוא לאולפן שלנו בשביל הראיון היום! מרטין: הכבוד כולו שלי. מראיין: אז אנחנו הולכים לעבוד לפי הקונספט הקבוע שלנו, אני אשאל אותך שאלות ואתה תצטרך לענות עליהן. מרטין: בסדר גמור. מראיין: נתחיל בשאלה הראשונה, איך אתה מרגיש היום? מרטין: *צוחק* ובכן, אני מרגיש נהדר היום! מראיין: נהדר! נעבור לשאלה הבאה. מתי התחלת להבין שמשהו לא בסדר ושמתנהגים לשחורים באופן לא הוגן? מרטין: ובכן, אני זוכר שפעם כשהייתי ילד, נסעתי עם אמי באוטובוס. הנהג התנהג אלינו כמו אל חיות! הוא כל הזמן כעס עלינו וצעק עלינו בלי שום סיבה. בנוסף, היו מושבים באוטובוס שרק אנשים לבנים יכלו לשבת בהם, ואם היינו יושבים באוטובוס ואיש לבן היה נכנס ולא היה מקום, אז היינו חייבים לפנות לו את המושב ולעמוד. מראיין: וואו. זה נשמע באמת נוראי! איך הרגשת לגבי זה? מרטין: הפריע לי מאוד חוסר הצדק כלפי אנשים שחורי עור. מדוע צבע עור מקנה תנאים שונים לאנשים? מראיין: באמת נשמע נוראי. אני בטוח שזה הציק לעוד הרבה אנשים שחורים, אבל למה דווקא אתה החלטת לא לחכות שמשהו יקרה ולעמוד על שלך פתאום? מרטין: כי זה היה פשוט בלתי נסבל היחס שנותנים לשחורים. זה לא היה רק באוטובוס, אלא גם קיללו אנשים שחורים בקללות שהמציאו לנו, הכו אותנו באמצע הרחוב ואף אחד לא עשה עם זה כלום. מראיין: האם אי פעם דמיינת שאתה תהיה זה שיעשה את השינוי הזה? מרטין: תמיד רציתי לעשות שינוי כי זה תמיד הרגיש לי לא בסדר, אבל אף פעם לא באמת הבנתי עד כמה השינוי מסיבי עד שזה באמת קרה. מראיין: האם כשהיית קטן חשבת על לעשות משהו אחר כשתהיה גדול? מרטין: כשהייתי קטן ממש רציתי להיות שוטר. אמנם לאנשים שחורים היה אסור לנהוג במכונית משטרה, אבל אני קניתי מכונית משטרה צעצוע כדי לשחק בה. מראיין: האם אתה חושב שפרס הנובל באמת מגיע לך? מרטין: אני קיבלתי את הפרס, אבל אני לא חושב שרק לי מגיע הקרדיט. אני חושב שאמורים לתת את הקרדיט לכל אלה שנלחמו למען הזכויות שלנו. מראיין: האם יש מישהו שקיבלת ממנו השראה? מרטין: קיבלתי השראה רבה מאברהם לינקולן, הנשיא ה16 של ארצות הברית. תמיד אהבתי את הדעות שלו ואת הדברים שהוא עשה, במיוחד למען שחרור העבדים השחורים. הוא בהחלט דמות מופת להשראה. הוא אמנם ידע שהוא מסתכן בכך שפעל למענם, ואכן שילם בסופו של דבר בחייו על כך, אך הוא לא נרתע ופעל למען שינוי תודעתי. מראיין: כמו שבטח ידוע לך, עוד הרבה אנשים חושבים בצורה הזו ועוד יש גזענות נגד שחורים ברחבי העולם. איך אתה חושב שאפשר לפתור גם את זה? מרטין: אני לא חושב שאפשר לפתור את כל הגזענות בעולם. לכל אחד יש דעות שונות ומחלוקות ויש אנשים שלא משנה כמה נסביר, הם אף פעם לא ישנו את דעתם. אז אי אפשר לעצור את הגזענות בעולם, אך כמובן שאפשר לצמצם אותה. מראיין: מה דעתך על מחלוקות אחרות בחברה וגזענות נגד קהילות אחרות? מרטין: אני חושב שגזענות מכל סוג שהיא זה דבר חמור מאוד וצריך לשים דגש על כל סוג של אפליה. לכל בני האדם מגיע יחס שווה בלי הבדלים. מראיין: תודה רבה מרטין! מרטין: אין על מה. מראיין: ועכשיו יש לנו הפתעה קטנה. אנחנו הולכים להביא לאולפן את אימו של מרטין כדי שתספר לנו עוד דברים! קבלו לאולפן את אלברטה ווילאמס קינג! אלברטה: בוקר אור ותודה רבה שהזמנתם אותי לתוכנית שלכם. מראיין: בוקר טוב אלברטה! האם את יכולה לספר לנו על מרטין בתור ילד? איזה ילד הוא היה? אלברטה: מרטין היה ילד עם דמיון מפותח מאוד. הוא תמיד חלם להיות שוטר ותמיד היו לו מטרות גבוהות והוא אף פעם לא ויתר עליהן. מראיין: אפשר לשים לב לזה גם בגרסה המבוגרת שלו. האם אי פעם חשבת שהילד שלך יחולל כזה שינוי בעולם? אלברטה: זה היה דווקא די צפוי. הוא תמיד רצה שיהיה שווין בין לבנים לשחורים ותמיד רצה לעזור לשחורים כי ראה את המצב בכל העולם. זה זעזע אותו שהכו שחורים, קיללו אותם ועוד. מראיין: האם תמכת במרטין לאורך הדרך? אלברטה: ברור שתמכתי בו! תמיד ידעתי שמה שהוא עושה נובע מטוב לב והוא עושה משהו נכון וטוב. מראיין: בחזרה אלייך מרטין, האם יש לך מסר כלשהו למאזינים, לפני שנסיים את הראיון? מרטין: חושך לא יכול לגרש את החושך, רק האור יכול. כך שהשנאה לא יכולה לגרש את השנאה, רק אהבה יכולה. מראיין: באמת משפט מעורר השראה. תודה למאזיננו שהייתם איתנו היום וכמובן תודה רבה למרטין ואלברטה. נתראה בתוכנית הבאה.

# data[].attributes.headline
מרטין לותר קינג - כל מה שרציתם לדעת ולא העזתם לשאול מאת הילה מ	

# data[].attributes.subject
מרטין לותר קינג - כל מה שרציתם לדעת ולא העזתם לשאול מאת הילה מ	

# data[].attributes.body
הילה מנשרוב
חט"ב רבין - מקיף ה' "אמירים"

הילה : ערב טוב מרטין ותודה רבה שבאת להתארח אצלנו . מרטין : לכבוד הוא לי להתארח אצלכם . הילה : מרטין, תאר לי את ילדותך בצל מדיניות ההפרדה שרווחה באותם ימים בארה"ב בכלל, ובדרום בפרט. מרטין : נולדתי וגדלתי בג'ורג'יה שבדרום ארה"ב. השחורים באותה עת סבלו מאפליה קשה . כילד שחור לא יכולתי להבין מדוע נאסר על שחורים ולבנים להשתמש באותם מתקנים כגון : ברזי מים , ספסלים ציבוריים מסעדות ואוטובוסים . לעולם לא אשכח את היום בו אימי לקחה אותי לחנות הצעצועים. אני אימי נסענו באוטובוס לחנות. נאלצנו לעלות לאוטובוס מהמושב האחורי ונאסר עלינו לשבת בקדמת האוטובוס לצד הלבנים. כשירדנו מהאוטובוס והגענו לחנות , נתקלתי ביחס בריוני מצידה של אישה לבנה, שהכתה אותי בחוזקה וסיננה כלפי מילות גנאי. תחושת חוסר האונים שהרגשתי ברגע זה, והידיעה שאין דבר שאני או אימי נוכל לעשות כנגד התנהגותה של אותה אישה לבנה, גרמה לאירוע זה להיצרב בזיכרוני. עם צאתנו מהחנות, אימי ניסתה לנחם אותי, אך דבריה רק גרמו לי להבין כי אינני יכול להשלים עם דיכוי השחורים ולקבל בהכנעה את התפיסה ששינוי לוקח זמן ויש לחכות להתרחשותו . הילה : האם אתה חושב שבתי הספר , בתקופת ילדותך, מילאו תפקיד מרכזי בהנצחת היחס המפלה כלפי שחורים? מרטין : חד משמעית כן! בתי הספר היו הסממן הבולט ביותר של מדיניות ההפרדה בין שחורים ללבנים. כאשר ילד לבן הולך לבית ספר שבו כל יתר הילדים הם לבנים כמוהו, אותו ילד באופן בלתי מודע מגבש תפיסת עליונות, בדיוק כפי שהילד השחור מפתח נחיתות באופן תת מודע. אם אני לא יכול לתקשר עם ילד לבן, אני לא שווה לאותו ילד לבן. הילה : ? מהיכן שאבת את ההשראה לכתיבת ספרך "למה אין אנו יכולים לחכות"? מרטין : גדלתי כאמור בבית חם ותומך . אבי שהיה כהן דת בכנסייה הבאפטיסטית ואמי שהייתה מורה עד לנישואיה השפיעו רבות על תפיסת עולמי, אך בעוד שהורי דגלו בתפיסה לפיה ביום מן הימים יחול שינוי ביחסם של הלבנים כלפי השחורים , כפי שאימי נהגה לומר לי באופן תדיר "יבוא יום והלבנים יבינו שאנחנו לא פחות טובים מהם" אני סברתי כי היום הזה צריך לבוא מייד ! עכשיו ! דעתי הלכה והתחזקה, ככל שגדלתי ונחשפתי להיקף האפליה ממנה סבלו השחורים בפרט ואני בכלל . לא יכולתי לעמוד מנגד בשעה שאני ואחיי השחורים סבלנו מקיפוח מתמשך ושלילת זכויותינו ולו רק בשל צבע עורנו! כולנו נבראנו שווים על ידי האל! בספרי "למה אין אנו יכולים לחכות" פרסתי בהרחבה את השקפתי בעניין. הילה : מה הוביל אותך להנהיג את חרם האוטובוסים של מונטגומרי ? מרטין : בשנת 1955 אישה פורצת דרך בשם רוזה פארקס סירבה לקום מכיסאה באוטובוס הציבורי לדרישתו של אדם לבן. היא הועמדה למשפט והוכרזה כאשמה בהפרת הסדר הציבורי . לא יכולתי לעמוד מנגד ולתת למצב זה להימשך: אני ואזרחים שחורים רבים וטובים החלטנו כי לא ניסע באוטובוסים עד להפסקת האפליה כלפי השחורים. לא יכולתי לשתוק כנגד העוול שנעשה לרוזה ולשחורים רבים כמוה! כיצד אוכל לגדל את יילדי בעולם שבו נשללת מהם זכותם לשבת באוטובוס רק בשל צבע עורם?! כיצד אוכל להשיב על שאלתם מדוע נאסר עליהם לשבת לצד הלבנים באוטובוסים?! הרגשתי שעלי לקום ולעשות מעשה! כך למשל, סייעתי בארגון אוטובוס שהסיע שחורים בלבד , כצעד מחאתי. החרם נמשך קרוב לשנה, ולשמחתי, בסופו של דבר, השיג את מטרתו, כשבית המשפט העליון של ארה"ב ביטל את ההפרדה הגזעית באוטובוסים. הילה : מרטין , הקדשת את מרבית חייך הבוגרים למאבק למען שוויון זכויות לשחורים אך אתה ומשפחתך שילמתם מחיר אישי כבד תוך כדי התהליך . האם חשבת לפרוש מהמאבק או האם משפחתך ביקשה ממך לעשות כן ? מרטין : אכן , אני ומשפחתי שילמנו מחיר כבד : מצאתי את עצמי נקרע בין חובתי כאב ובעל , להגן על שלומם של היקרים לי מכל מצד אחד לבין המאבק למען השגת שוויון בחברה, מצד שני. במהלך חרם האוטובוסים, למשל, ביתי פוצץ ואני ומשפחתי היינו נתונים תחת איומים לחיינו .לצערי לא היה מדובר באירוע בודד אלא משפחתי סבלה מהתנכלויות ממושכות . מדי יום קיבלנו מכתבי שנאה רבים, ולמרות שהוריה של אשתי התחננו לפניה שתעבור לגור בביתם, הרחק ממונטגומרי, היא נשארה לצידי, ועל כך אני מוקיר לה תודה. אשתי וילדיי עמדו לצידי וחיזקו את ידי. לא הייתי מסוגל לעשות זאת בלעדיהם . הילה : : מה עמד מאחורי "המכתב מברמינגהם"? מרטין : כתבתי מכתב זה מפני שבהיותי כלוא בבית הכלא העירוני של ברמינגהם, הגיע לידי פרסום שפורסם ובו נאמר כי פעולותי נעשו "שלא בחכמה ולא בעתן. " חשוב לי לציין כי רק לעתים רחוקות, אם בכלל, התפנתי להשיב למבקרי עבודתי ודעותיי, ובמקרה הנקודתי הזה חשבתי שאיני יכול לעבור על טענות אלו בשתיקה וכי עלי להתייחס לטענות אלו ולנמק מדוע אני נמצא בברמינגהם. הייתי בברמינגהם, כאמור מפני שאי צדק היה שם. לא יכולתי לשבת באפס מעשה באטלנטה ולא לחשוש למה שקורה בברמינגהם . הילה : אימצת גישה של מאבק לא אלים למען השגת שיווין זכויות לשחורים . מה היה מקור גישתך? מרטין : המאבק שלי הושפע בראשיתו מעקרונות הנצרות השחורה, לפיהם גדלתי בבית אבי הכומר וכן שאבתי השראה מחזונם הכלל עולמי של נביאי ישראל. בהיותי סטודנט, כתבתי את עבודת הדוקטורט שלי באוניברסיטת בוסטון על הפניית הלחי השני בנצרות ועל המאבק הלא אלים שהוביל המנהיג ההודי הדגול מהטמה גנדי , ממנו הושפעתי רבות . הילה : היית האדם הצעיר ביותר שזכה אי פעם בפרס נובל . כיצד הרגשת ? מרטין : התרגשתי מאוד מפני שנזכרתי בכול אותם ילדים שחורים, עימם גדלתי, שיכלו לכל היותר לשחק בבובות של כבאים , שוטרים ונשיאים , אבל לא העזו לקוות שיוכלו אי פעם למלא תפקידים אלו בחיים האמיתיים . בעת קבלת הפרס, חשתי שאינני לבד, ויחד עימי עומדים על הבמה ילדים שחורים, באשר הם, שעצם הזכייה שלי בפרס נתנה להם השראה וחשוב מכל תקווה וחלום, לעבר עתיד טוב יותר כמו שאמרתי בנאומי המפורסם : " I Have a dream … "

# data[].attributes.headline
ראיון עם דמויות מהספר מרטין- הראיון מתנהל עם יולנדה לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם דמויות מהספר מרטין- הראיון מתנהל עם יולנדה לותר קינג	

# data[].attributes.body
דניאלה פישמן
רבין אמירים, ז2 חינוך משותף

דניאלה: שלום יולנדה, מה שלומך? יולנדה: אני בסדר אפילו מצויין דניאלה: יופי אני שמחה לשמוע. אז בואי נתחיל. אז השאלה הראשונה, איך הייתה האווירה בבית עם כל מה שאביך עבר? יולנדה: הבית שלנו היה מאוד שמח, תמיד היו שירים ואנרגיות טובות. תמיד ניסינו להרים את האנרגיות אחד של השני, תמכנו אחד בשני לא משנה מה. דניאלה:היו רגעים שדאגת לאחד מבני המשפחה? יולנדה: ברגע שגדלתי, כשהגעתי בערך לגיל 5-6, התחלתי להבין יותר את מה שקורה עם הוריי, התחלתי להבין למה הם לחוצים, וכמובן כילדה אני דאגתי במיוחד לאבי, הוא היה מקבל הרבה איומים שגרמו לי לחשוב מה יקרה אם אחד המאיימים היה עושה את מה שהוא אמר. דניאלה: היו סיטואציות שהיית צריכה לקחת פיקוד כאחות גדולה? יולנדה:כמובן. הרבה פעמים הייתי צריכה להרגיע את אחיי מהאנשים הגזענים, שאיימו עלינו, שיפגעו בנו ובאבא, וישרפו בתים של אנשים אחרים זה היה גם כש הייתי צריכה להרגיע אותם כשהם חשבו שאבא לא יקיים את הבטחתו, ולא יגיע בזמן לתאריך שאמר שיגיע. למרות שרוב הפעמים, אימי הייתה זאת שתמיד מרגיעה אותנו. דניאלה: מה גרם לך לרצות להיות שחקנית? יולנדה: הרצון להיות שחקנית דווקא בא מהאיזור שהגביל אותי, האנשים הגזענים. כשהבנתי ששחקן יכול להיות כל אדם בעולם, גם הגיבור וגם הנבל הרגשתי שזאת האפשרות בשבילי לחופש. דניאלה:משהו את תזכרי כל חייך? יולנדה: אני אזכור תמיד את הארוחות שהיו לנו, מלאות השמחה והאוכל הטעים והמנחם של אימי. היא הייתה בשלנית מצויינת. דניאלה: יש משהו שלמדת מהורייך שמוביל אותך כל החיים? יולנדה: הדבר שאני למדתי מהם ואעביר גם לילדים שלי זה לא לוותר אף פעם, גם כשרומסים אותך בדרך ומורידים אותך ומאיימים לא להפסיק ולהמשיך עד למטרה. דניאלה: איך הרגשת כשאביך מת? יולנדה: אמ וואו, זה היה מן הסתם עצוב, ומכעיס והיו כל כך הרבה רגשות בפנים ולא ידעתי איך להתמודד עם זה, זה היה קשה. אבי ניסה בסך הכל לשנות את העולם לטוב יותר ושיוויוני יותר. דניאלה: איך בעצם התמודדת עם זה? יולנדה: לקח לי זמן, אבל ראיתי את אימי, שלה זה הכי כאב, מתמודדת וממשיכה הלאה עד כמה שזה כואב. אמרתי לעצמי, אם אמא שלי יכולה, גם אני יכולה, גם בשבילי וגם בשביל אחיי. דניאלה:אוקיי, תודה רבה לך יולנדה ששיתפת ונפתחת אליי, אנחנו סיימנו. יולנדה: תודה לך שנתת לי לספר את הצד שלי. דניאלה: אויש נו די די, זה המועט שאני יכולה לעשות.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
אלדר חדד
אמירים, כיתה ז

מראיין: שלום מרטין מרטין:שלום מראיין:מסקרן אותי לדעת איך האמנת והיית בטוח שכל האפרו אמריקאים יצליחו בחרם נגד חברת האוטובוסים במשך זמן רב ולא ישברו,למרות הקשיים הרבים שהיו להם בדרך? מרטין: היה לי חלום שזה יתגשם.האמנתי ביכולת שלהם יותר ממה שמישהו אחר האמין בהם וזה מה שחיזק ונתן להם את הכח.ההבנה שהם יכולים בידיים שלהם לעשות שינוי היסטורי.עובדה שהם מצאו דרכים יצירתיות נסעו המוניות שמיועדות לשחורים ורכבו על פרדות,הלכו ברגל. מראיין:מה גרם לך לרצות לעשות שינוי ולהילחם נגד הפליה הבין גזעית?אם לא היית נפגש עם האישה הזקנה הכלבו וכעסה עליך עד שסטרה לך,האם היית עדיין הופך ללוחם שהיית? מרטין:אני מאמין שדברים קורים בחיים,לא במקרה ולכל מפגש שלנו עם האחר גם אם זה נראה משהו שלילי באותו הרגע יכולה להיות לזה השפעה חיובית בעתיד.וזאת מתוך אמונה באלוהים שרוקם תכניות לכל אחד מאיתנו. מראיין:איך הרגשת כעצרו אותך בהפגנות והיית בכלא?לא פחדת לחזור על זה שוב? מרטין:כשיש מטרה כל כך חשובה, המכשולים בדרך נראים קלים יותר וניתן להתמודד עם כל דבר.כולל איומים חוזרים על חיי וחיים משפחתי.אני מאמין שאלוהים שומר עליי ועל משפחתי כדי שאבצע את המשימה שלשמה הגעתי לעולם. מראיין:תודה רבה על זמנך.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג :)	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג :)	

# data[].attributes.body
נועה טימסיט
רבין כיתה ז'1

תקציר: מרטין לותר קינג היה לוחם למען זכויות האדם של השחורים בארצות הברית, הגה דעות מרכזיות של התנועה לזכויות האזרח, וזכה בפרס נובל לשלום. נועה: היי מרטין, מה שלומך? מרטין: היי נועה שלומי בסדר:) נועה: האם אתה מוכן לראיון שלנו? מרטין: כן, אני מוכן:) שאלה ראשונה; נועה: מחוויות ילדותך האם הורגש השוני בין השחורים ללבנים? אם כן תוכל בבקשה לתת לי דוגמא לכך? מרטין: השוני אכן הורגש אם זה ברחוב שמדברים עליך או בחנויות, למשל: המושבים באוטובוס שחלקם היו ללבנים וחלקם היו לשחורים אך אם נגמר המקומות במושבים של הלבנים דווקא אנחנו (השחורים) היינו צריכים לקום ולפנות את מקומנו.. שאלה שניה; נועה: איך הרגשת שפתאום משום מקום תומס החבר הכי הכי טוב שלך אומר לך שאביו לא מרשה לו לשחק ולדבר איתך יותר? האם נפגעת? מרטין: הרגשתי כאילו התקרע נפלה עלי, לא הבנתי מה עשיתי שכך פתאום משום מקום אני לא יכול לשחק ולצחוק עם החבר הכי טוב שלי, ישר חשבתי אם עשיתי לו משהו או שהעלבתי אותו... וכמובן שנפגעתי ברמות. שאלה שלישית; נועה: האם האמנת שיהיה לך את כמות הקהל הזאת וכמות הערצה? מרטין: תאמת, הייתי ממש מופתע לגלות שיש לי את כמות הערצה הזאת וזה ממש ממש שימח אותי שיש באמת אנשים שזה מעניין אותם שאלה רביעית; נועה: איך התמודדת עם כל הלחץ הזה של ההרצאות, הכניסות והיציאות מבתי הכלא האם התגעגעת ? מרטין: כמובן שהתגעגעתי אך כמו שאומרים "עם כוח גדול באה גם אחריות גדולה", אני הרגשתי שאני חייב לעשות זאת כנגד כל הסיכויים גם אם זה אומר לשבת בכלא או לא לראות את המשפחה שלי תקופת זמן... שאלה חמישית; נועה: האם עלה לך הרעיון לוותר על הלימודים באוניברסיטת בוסטון בגלל המרחק ממשפחתך? מרטין: כמובן, תמיד עלתה בי השאלה מה יקרה אם אני לא ילך לאוניברסיטה ואם אני ישאר עם משפחתי אך לא ויתרתי ולמרות הכל הלכתי.. :) שאלה שישית; נועה: האם היה רגע שהרגשת בו לא נעים ושהובכת גם? מרטין: כן, אפילו כמה רגעים כאלו היו, אך מה שממש זכור לי הוא שבטעות דרכתי על מישהי "לבנה" והיא פשוט נתנה לי סטירה שבאה משום מקום ומלמלה את המילים הבאות: "כושי מלוכלך, איך העזת לדרוך לי על הרגל." ומהר מאוד היא באה לתת לי עוד סטירה כזאת אך התחמקתי במהירות ורצתי כמה שיותר רחוק, עיניי היו מוצפות בדמעות ומבוכה. שאלה שביעית; נועה: לסיכום האם יש מסר שאתה רוצה להעביר הלאה? אם כן מהו המסר? מרטין: כמובן, המסר שלי אליכם אנשים הוא שגם אם קצת קשה או שאתם מרגישים שמזלזלים בכם וביכולתכם לעולם אל תוותרו תמיד תדעו שעבודה קשה בסופו של דבר משתלמת גם אם זה נגד כל הסיכויים:) נועה: ואו מרטין היה לי כל כך כיף לראין אותך למדתי ממך המון תודה רבה לך!! :) מרטין: בכיף, תמיד כאן לעזור. (נ.ב היה לי ממש כיף תודה רבה לך נועה) מאת: נועה טימסיט כיתה ז'1

# data[].attributes.headline
מראיין :ליעד ישראלי/ מרואיין :מרטין	

# data[].attributes.subject
מראיין :ליעד ישראלי/ מרואיין :מרטין	

# data[].attributes.body
ליעד ישראלי
אמירים -מקיף ה, ז2

מראיין:שלום מרטין שמי ליעד ישראלי ,הייתי שמח לראיין אותך ולדעת עלייך עוד דברים . מרואיין:שלום ליעד,אני אשמח לענות על כל השאלות מראיין: מרטין האם אתה חושב שהעולם היה מתנהג שונה היום אם לא הייתי נלחם בנושא הגזענות? מרטין: אני ממש מאמין בזה שאם לא היינו נלחמים עד היום היו אפליות וגזענות בין אנשים. מראיין: איך הרגשת באותה תקופה שאבא של חבר לא הרשה לו להיות חבר ? מרטין: ההרגשה הייתה נוראית הרגשתי מאוד נבגד ועצוב .לא ידעתי מה לעשות בלי החבר הכי טוב שלי. מראיין : האם ציפית שחבר שלל ילחם על החברות שלכם ?או שהבנת שככה תהייה תגובתו? מרטין:הייתי בטוח שהחבר שלי ילחם על החברות שלנו כי צבע העור לא יכול להרוס חברות ,אבל לצערי טעיתי. מראיין :האם אתה חושב שההורים שלך היו גאים בך על מעשיך או שהיו מעדיפים שתקבל את המצב הזה? מרטין :אני חושב שההורים שלי גאים בי כי הם אלא שלימדו אותי שכל מי שרוצה משהו ומתאמץ בסוף מצליח. מראיין : האם היית משנה את ההתנהגות שלך באיך שהתנהגות ? מרטין: אני שמח בהתנהגות שלי ,איך שנעלמתי לשנות את היחס אלינו . מראיין: האם אתה כועס על ההורים שלך שלא הגנו עליך מפני הגזענות? מרטין: אני כועס על ההורים שלי שסבלו בעצמם הגזענות וגם אני יכול להבין אותם ,את הפחד שלהם? מראיין :האם פחדת מהאנשים הלבנים ? מרטין: מאוד פחדתי שיהרגו אותי ואת משפחתי.אבל אין מחיר לחירות מראיין :תודה רבה לך מרטין ששיתפו אותנו ברגשות שלך ובכל סיפור חייך שעברת .

# data[].attributes.headline
ראיון עם גברת ברדלי:	

# data[].attributes.subject
ראיון עם גברת ברדלי:	

# data[].attributes.body
רוני שקד
חט״ב רבין- אמירים מקיף ה׳, כיתה ז' 1

מראיינת: שלום גברת ברדלי איך את? גברת ברדלי: נהדר מה איתך? מראיינת: אני בסדר, תודה. גברת ברדלי: תודה על ההזמנה מראיינת: אז נתחיל? גברת ברדלי: כן מראיינת: מה את חושבת על מרטין? גברת ברדלי: אני חושבת שהוא אדם מדהים, הוא פועל למען הזכויות שלו, ולא מוותר גם כשהוא נתקל בבעיות ומכשולים בדרך מראיינת: כיף לדעת שזו דעתך עליו, מה הדבר שאת הכי מתחרטת שעשית בזמנך כמורה של מרטין? גברת ברדלי: אני הכי מתחרטת שלא נתתי לו להתעקש ולשמור על מקומו באוטובוס, אני חושבת שאם הייתי נותנת לו לעשות את מה שהוא רצה הוא היה נותן לנהג ולאנשים באוטובוס ספק לגבי דרכם והתנהגותם אלינו, האנשים השחורים. מראיינת: וואו איזה תשובה מעניינת גברת ברדלי: תודה רבה מראיינת: בנוגע לתשובתך הקודמת, למה לא נתת למרטין להשאר ולשמור על מקומו באוטובוס? גברת ברדלי: אני לא נתתי למרטין לשמור על מקומו כי פחדתי, פחדתי שהאנשים הלבנים יפגעו בנו, ופחדתי שאם לא נקום ממקומנו אז הנהג יעיף אותנו מהרכבת ולא יהיה לנו דרך לחזור לביתנו, במבט לאחור, עדיף לחזור בדרך אחרת מאשר להיות במקום שבו לא נותנים לנו זכויות. מראיינת: מה את חושבת על החוקים שהיו בתקופה זאת? גברת ברדלי: אני חושבת שהחוקים בתקופה זו היו מאוד משפילים וקשים, לאנשים הלבנים היו הרבה יותר זכויות מאיתנו וזה היה פוגע מעליב וחסר צדק, כי כולנו נבראנו שווים וצבע העור זה לא מה שקובע את אופיו של האדם מראיינת: וואו! מה את חושבת על התנהלותו של מרטין באוטובוס? איך הוא פעל? האם הוא הצליח לשמור על קור רוח? ואם כן אז איך? גברת ברדלי: אני חושבת שהתנהלותו של מרטין הייתה התנהלות נהדרת, על אף שהוא היה עוד צעיר אז ועם כל הלחץ שהיה מוטל עליו מהאנשים הלבנים באוטובוס הוא פעל בדרך הראויה להערכה וכבוד, מרטין התעצבן והיה אפשר לראות זאת על פניו, הוא כעס ובצדק, ההתייחסות של האנשים הלבנים אלינו באותה תקופה הייתה משפילה ומזעזעת, היה קשה לחיות עם תנאים כמו אלו שהיו אז והיו אנשים שהיה להם קשה לשמור על קור רוח בעניין... מראיינת: תודה לך על זמנך היה כיף לשמוע אותך ואת דעתך. גברת ברדלי: תודה לכם על האפשרות להתראיין.

# data[].attributes.headline
ראיון עם גברת ברדלי, מרטין.	

# data[].attributes.subject
ראיון עם גברת ברדלי, מרטין.	

# data[].attributes.body
נלי פרסיקוב
רבין, ז'1

מגישה: נלי פרסיקוב. מראינת: שלום, אני מתרגשת לראיין אותך גברת ברדלי. גברת ברדלי: היי תודה אני מתרגשת להתראיין אצלך גם. מראיינת: איך את מרגישה? גברת ברדלי: הכל בסדר, תודה, איך את? מראיינת: בסדר, אז נתחיל? גברת ברדלי: כן מראיינת: מה את חשבת על מרטין כשהוא היה ילד? גברת ברדלי: הוא היה תלמיד מצטיין, אני אהבתי אותו מאוד, הוא היה ילד חכם ונבון, הוא התעקש ולא ויתר על החלומות והמטרות שלו. מראיינת: מה את חושבת על התנהלותו של מרטין באוטובוס? גברת ברדלי: אני חושבת שמרטין פעל בעוצמה ואומץ רב, והמעשה והדרך שבה הוא דיבר היו נכונים. מראיינת: מה את חושבת על החוקים שהיו בתקופה הזו נגד השחורים ? גברת ברדלי: אני חושבת שהחוקים בתקופה הזו היו לא הוגנים, השפילו ופילגו בין אנשים בגלל הצבע עור שלהם. אלוהים ברא את כולנו שווים והוא אוהב את כל בני האדם. מראיינת: אילו יכולת לשנות משהו בתקרית באוטובוס מה היית משנה? גברת ברדלי: ואו, הייתי משנה כל כך הרבה בהתנהגות שלי, הייתי מתעקשת להשאר במושב שלי ולשדר יותר ביטחון לנהג ולכל הנוסעים, לא הייתי מבקשת ממרטין ללכת מהאוטובוס רק כי הלבנים הפעילו עלינו לחץ, הייתי מסכימה לשבת במושב של האיש הלבן הנחמד שהציע לי את מקומו. מראיינת: תודה ששיתפת אותנו בחוויות והדעות שלך. יום טוב גברת ברדלי ! גברת ברדלי: בכיף ! תודה על ההזדמנות ! יום טוב !

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג- נעה ממן ז'-1	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג- נעה ממן ז'-1	

# data[].attributes.body
חט"ב רבין ראשל"צ

נעה: היי מרטין, מה שלומך? מרטין: היי נעה, שלומי בסדר, מתרגש לקראת הראיון. נעה: מרטין, תוכל לספר לי מחוויות ילדותך, עד כמה השוני בין הלבנים לשחורים היה גדול? מרטין: בשמחה, השוני בין הלבנים לשחורים באותה תקופה היה מאוד משמעותי ומקשה, מקומות באוטובוס היו מופרדים כיסאות ללבנים ומעט כיסאות לשחורים, השימוש בבירזיות שתייה היה ניתן רק ללבנים, דיבורים בין לבנים לשחורים היו אסורים מצד הלבנים, וכו'.... נעה: בתור ילד, נפגעת מהיחס המכפיש מצד הלבנים? מרטין: בתוך תוכי נפגעתי מאוד אבל לא הראתי את זה כלפי חוץ כדי שלמשפחה שלי לא יהיה עוד יותר קשה. נעה: מרטין, האם היה רגע שבוא התביישת במי שאתה ובאיך שאתה נראה? מרטין: לצערי כן, למען האמת אפילו זה קרה הרבה פעמים. היו הרבה מקרים בהם הרגשתי שונה ולא רצוי ואפילו מבודד, וזה גרם לי לשאול את עצמי שאלות כמו: למה אני לא לבן?, למה אני שונה?... נעה: אתה עדיין מרגיש ככה לפעמים? מרטין: ממש לא. להפך היום אני גאה במי שאני ובמה שאני ומקבל את עצמי עם כל המגרעות והחסרונות, מי שרוצה שיאהב ומי שלא הפסד שלו, בסופו של דבר זה רק צבע עור. נעה: קרה מקרה שמישהו ממש ניבל את הפה עליו או קילל אותך? מרטין: כן, למשל שהייתי קטן הלכתי עם אמא שלי לחנות צעצועים ובטעות דרכתי למישהי לבנה על הרגל היא סטרה לי סטירה חזקה וכואבת לאחר מכן הסתכלה עליי עם פנים אדומות ופרצוץ כעוס ומלמלה: "כושי מלוכלך, איך העזת לדרוך לי על הרגל." נעה: המפגש עם הבחור הלבן באוטובוס שינה את דעתך על הלבנים? מרטין: כן ולא. מצד אחד ראיתי את זה כמעשה מאוד מיוחד ומרגש אך מצד שני לא יכולתי לשכוח את כל ההשפלות והחוויות הקשות שעברתי בגלל חלק גדול מהלבנים. נעה: כשפגשת לאורך חייך אנשים לבנים בדעה דומה לך, איך זה הרגיש? מרטין: וואו, זה הרגיש כלכך כיף ומשמח, הרגשה של תחילת תקווה לשוויון זכויות בין כולם. זה גרם לי להעריך את אותם אנשים ולהבין שלא כל הלבנים רוצים לרעתינו. נעה: כשתומס אמר לך שאבא שלו לא מסכים לו להיות חבר שלך בגלל שאתה שחור מה הרגשת? מרטין: הרגשתי נוראי. התחלתי להבין שהחבר הכי טוב שלי גם הוא לא יהיה איתי יותר, הרגשתי בודד ומתוסכל. נעה: איזה מסר יש לך לתת לעולם של היום? מרטין: להיות שונה זה לא דבר רע כל שוני מיוחד בדרך שלו. תעמדו על שלכם ועל תתנו לאף אחד להוריד אותכם. נעה: תודה לך מרטין לותר קינג שהסכמת להתראיין אצלי, נהנתי מאוד, להתראות! מרטין: תודה לך, להתראות!נעה: איזה מסר יש לך לתת לעולם של היום? מרטין: להיות שונה זה לא דבר רע כל שוני מיוחד בדרך שלו. תעמדו על שלכם ועל תתנו לאף אחד להוריד אותכם. נעה: תודה לך מרטין לותר קינג שהסכמת להתראיין אצלי, נהנתי מאוד, להתראות! מרטין: תודה לך, להתראות!

# data[].attributes.headline
ראיון בלעדי עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון בלעדי עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
אלון גצל
חטיבת ביניים יצחק רבין, ז'2

מראיין: שלום מרטין, כבוד גדול לראיין אותך. לפי ספרי ביוגרפיה רבים שנכתבו אליך, אני מאמין שאירועים גזעניים שחווית בילדותך הפכו אותך ללוחם בולט לזכויותיהם של האפרו-אמריקאים בארה"ב. תוכל לספר לקוראים אילו חוויות מילדותך אתה זוכר? מרטין: בילדותי חוויתי מספר אירועים גזעניים שכוונו כלפי וכלפי הקהילה שלי , ייתכן שאכן זה מה שגרם לי להילחם עבור שוויון זכויות כל חיי. מראיין: ברשותך, תוכל לספר לנו על האירועים כדי שהקוראים הצעירים שלנו יבינו טוב יותר מה הם ביטויים גזעניים? מרטין: מקרה אחד שארצה לספר לכם הוא המקרה שהייתי באוטובוס כשרציתי לשבת בכיסאות שהיו פנויים בחלק הקדמי ואז הנהג כעס עלי ואמר שאסור לי לשבת באזור הזה. מראיין: והחבר שלך ,תומס? מרטין: כן , אכן היה לי חבר ששמו תומס , אבל אנחנו לא חברים כבר הרבה זמן. כשהיינו ילדים תומס היה החבר הכי טוב שלי , אבל יום אחד הוא בא לי ואמר שאנחנו לא יכולים להיות חברים ,רק בגלל שאני שחור. מראיין: המקרה בו איבדת את חברך הביא אותך להחלטה להילחם באפליה? מרטין: ברגע זה החלטתי שיש להילחם בגזענות ואפליה והבטחתי ש"בעוד כמה שנים נשב זה לצד זה, לבנים ושחורים". מראיין: המלחמה בגזענות הייתה חלק מהחינוך שלך בבית? מרטין: כן , אבא שלי היה מהפעילים הראשונים של "התנועה לזכויות אזרח אפרו- אמריקאית" והוא השתתף במחאות. היה בבית שיח רב בנושא. מראיין: קורטה, אשתך הייתה שותפה למאבק שהובלת? מרטין: אשתי ליוותה אותי בכל המהלכים, תמכה בי לכל אורך הדרך והובילה יחד איתי את המאבק הצודק שלנו. ילדי וקורטה סבלו רבות מאיומים התמידיים שליוו את חיינו. למרות זאת, הייתה אמיצה תמיד והבינה שלא ניתן לעצור את המאבק אם אנחנו רוצים שילדינו יזכו לחיים ללא אפליה. מראיין: מרטין, תמיד התעקשת שהמאבק של השחורים לא יהיה מאבק אלים גם כשהיו אחרים שחשבו שאין ברירה ויש צורך גם באלימות. מרטין: לא חשבתי שאלימות תוכל לעצור את הגזענות. אני מאמין שאלימות יכולה לעורר כעס, זעם ובמקום להילחם בגזענות תגביר אותה. חרם האוטובוסים במונטגומרי לא קרא ולא הלהיט גזענות. בדרך עיקשת וסובלנית החרם הצליח להביא פירות. מראיין: האם היית רוצה מרטין שגם ילדיך יובילו מאבק כזה וימשיכו את דרכך? מרטין: כן , הייתי רוצה שילדי ימשיכו את מאבק זה כדי שיעזרו לי לשחרר את זכויות השחורים. מראיין: האם אתה חש הכרת תודה לסנטור גון קנדי שעזר בשחרוריך מהכלא? מרטין: כן , אני חש הכרת תודה לגון קנדי שעזר לשחרר אותי מהכלא ובנוסף, לזה אני מודה לו שהתקשר לאשתי. מראיין: אם היית יודע שבמאבקך היית נרצח היית ממשיך להילחם או לוותר? מרטין: אני בכל זאת הייתי ממשיך להיאבק כדי שהזכויות השחורים יבוטלו.

# data[].attributes.headline
ראיון עם תומאס, חברו מהעבר של מרטין.	

# data[].attributes.subject
ראיון עם תומאס, חברו מהעבר של מרטין.	

# data[].attributes.body
מעיין אחדות
רבין "אמירים",ז3

שלום לכולם, אני בחרתי לראיין את תומאס. אני בחרתי לראיין אותו מכיוון שמאוד מעניין אותי,מה הוא חושב על מרטין,איך זה לא להיות חבר שלו יותר.ועוד.. בצעירותם הם היו חברים טובים, אביו של תומאס אינו מתכים לתומאס להיפגש עם מרטין מקווה שתהינו! 1.שלום,האם אתה תומאס? שלום ,כן אני תומאס. נעים מאוד 2.האם אתה היית החבר של מרטין בציעירותו? כן.היינו חברים טובים,אבל כאשר אבי לא הסכים לי להיפגש איתו .הפסקנו להיות חברים.. 3.מדוע אבא שלך לא הסכים לך להיפגש עם מרטין? הרי הייתם חברים טובים. בגלל שאני לבן.ומרטין הוא כהה עור.בגלל שאני לבן והוא לא. אבא שלי לא חיבב כההי עור מאז ומתמיד. ומאז אנחנו לא חברים בגלל אבא שלי 4.האם אתה מתחרט על כך שהקשבת לאבא שלך?וניתקת עם מרטין קשר. אני מתחרט ומאוד,בעיקר מאוכזב מעצמי.מרטין דמות להערצה בעיני ואני זוכר שתמיד הוא היה ילד שלא מוותר עד שהיה מצליח.ועובדה שמרטין היה איש גדול .שהולך אחרי מה שהוא חושב 5.כשאמרת למרטין שאתה לא יכול להיות חבר שלו יותר איך הרגשת? הרגשת רע עם עצמי הרגשתי שכל הגוף שלי מתהפך ,אהבתי אותו כמו אח שלי אפילו שהיינו בני 6,אני מתגעגע לתקופות האלה. 6.אתה חושב שהיית צריך להקשיב לאביך? חד משמעית לא.אני חושבת שזאת הטעות הכי גדולה שלי אי פעם. ואני חושבת שהוא לא היה צריך להכות אותי עם חגורה בגלל זה! 8.תומאס אתה רצית לעזור למרטין ושהלבנים יקבלו את השחורים למרות שאתה לבן למה? השחורים הם לא אנשים רעים ולא מגיע להם היחס הזה כי הם אנשים בסך הכל בדיוק כמו הלבנים 9.למה הסכמת לבוא להתראיין אצלינו על הנושא שמאוד רגיש אצלך? מרטין היה איש חשוב מאוד אצלי בלב, כל השנים האלה רציתי לחזור להיות איתו בקשר 10.תודה רבה על תשובותייך בשמחה,נהניתי מאוד

# data[].attributes.headline
מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
רבין אמירים, ז1
ליאן אלבכרי

ליאן אלבכרי חט''ב רבין ראשלצ קצת רקע מרטין נסע בילדותו עם אימו למרכז הקניות בג'ורג'יה לחפש לו מכונית שאימו הבטיחה לו, שם פגש אישה לבנה שהטיחה במרטין סטירה, והיום נשוחח איתה... (בסיפור לא מצויין שמה לכן בראיון נקרא לה שרה ) מראיינת: שלום שרה מה שלומך? שרה: בסדר גמור... מראיינת: היום אשאל אותך כמה שאלות שאשמח לשמוע תגובה שלך בנושא.. שרה: בואי נתחיל מראיינת: לפני עשרות שנים פגשת את מרטין במרכז הקניות נכון? שרה: נכון מראיינת: את זוכרת מה קרה בפגישה? שרה: פגשתי את מרטין ועשיתי מה שלימדו אותי, לתת כאפה לכהה עור שנתקלים בו מראיינת: מה גרם לך להטיח בו סטירה? שרה: לי אין בעיה עם אנשים בעלי צבע עור כהה, אבל נולדנו (הלבנים) בתקופה שבה לימדו אותנו לשנוא ולהחרים את אותם אנשים מהחברה, אם זה באוטובוס או ברחוב... מראיינת: את חושבת שהמעשה צודק? שצריך לתת לילד קטן סטירה סתם ככה? שרה: ברור שלא... אבל אז לא הייתה את המחשבה על מה יקרה אם.. זה מה שלימדו אותנו ועשינו מה שלמדנו מראיינת: מה שינה את התפיסה שלך לגבי כהיי עור? שרה: אני חושבת שברגע שהבנתי שכולם בני אדם ושמגיע שויון בין כל האוכלוסייה בעולם, אם זה כהיי עור או לבנים או עניים וכו,, מראיינת: ביום שאת מסתכלת במבט לאחור וחוזרת אל העבר מה ההיית עושה במקום שרה של פעם? שרה: הייתי מתנגדת לכך, ולכל הנהגה נגד כהיי עור. מראיינת: אם יש לך הזדמנות להגיד למרטין משפט אחד מה הוא היה? שרה: ואווו... אני חושבת שתיהיה מילה אחת והיא תהיה סליחה מראיינת: מה לימד אותך המקרה? שרה: אני חושבת שבעיקר שלכל בן אדם מגיע זכויות לחיות חופשי כמו כל שאר הבני אדם לא משנה עדה צבע מעמד כלכלי ומעמד חברתי. מראיינת: תודה שרכה שמחתי לראיין אותך שרה: שמחתי להתראיין :)

# data[].attributes.headline
ראיון עם תומאס	

# data[].attributes.subject
ראיון עם תומאס	

# data[].attributes.body
יעל דרעי
חטיבת הביניים רבין אמירים מקיף ה', ז1

כתבת: שלום תומאס ברוך הבא תומאס: שלום גם לך אני שמח שיכולתי להיות פה כתבת: בוא נתחיל תומאס: קדימה כתבת: תומאס איך הכרת את מרטין? תומאס: הכרתי את מרטין כאשר רציתי לנסות את הקורקינט שלו ודיברנו ולאט לאט התחלנו להיפגש ונהיינו החברים הכי טובים כתבת: תומאס מה הרגשת בפגישתך הראשונה עם מרטין ? אני הייתי שמח מרטין ואני היינו חברים טובים צחקנו שיחקנו בגולות צבעוניות והיינו תמיד ביחד כתבת: האם אתה כועס על אבא שלך ? תומאס: אני כועס על אבא שלי אני ומרטין היינו חברים הכי טובים מגיל שלוש אנחנו ביחד ואבא שלי רק בגלל שהוא שחור כתבת : איך הרגשת לגבי זה שאבא שלך הכה אותך עם חגורה רק בגלל שאתה רצית להיות חבר של מרטין ילד שחור? תומאס: כאב לי אבא שלי הכה אותי את בנו רק בגלל שאני רציתי להיות חבר של ילד שחור כתבת: תומאס אתה רצית לעזור למרטין ושהלבנים יקבלו את השחורים למרות שאתה לבן למה? תומאס: השחורים הם לא אנשים רעים ולא מגיע להם היחס הזה כי הם אנשים בסך הכל בדיוק כמו הלבנים כתבת: אז תומאס למה אמרת את הדברים האלה למרטין למרות שאתם רצית לעזור לו ? תומאס: אבא שלי לא אהב שחורים הוא אמר לי להתרחק ממרטין ושהוא מעלה לי רעיונות לראש ואני הקשבתי לו כתבת: האם אתה חושב שמרטין ״מקלקל״ אותך כמו שאבא שלך אומר? תומאס: אני חושב שמרטין לא קלקל אותי מרטין תמיד היה בשבילי היינו צוחקים עוברים חוויות שמחות ביחד ומשחקים ביחד הוא לא קלקל אותי הוא תמיד שמח אותי כתבת: אם היית יכול להחזיר את הדברים לאחור היית רוצה להמשיך להיות חבר של מרטין? תומאס: כן ללא שום ספק מרטין לא עשה לי שום דבר רע אבא שלי הכריח אותי ואפילו הכה אותי עם חגורה אז לא הייתה לי ברירה אחרת ונאלצתי להגיד לו את הדברים שאמרתי כתבת: תודה על שנתת לנו מזמנך והצטרפת אלינו להתראות תומאס: תודה רבה להתראות

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרקוס, מהמשתתפים במרד האוטובוסים.	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרקוס, מהמשתתפים במרד האוטובוסים.	

# data[].attributes.body
קריית חינוך "אמירים" חט"ב יצחק רבין, ז3
אריאל הררי

ראיון עם אחת הדמויות בעקבות הספר מרטין מראיינת: אריאל הררי מרואיין: מרקוס, מהמשתתפים במרד האוטובוסים. בית ספר: קריית חינוך "אמירים" חט"ב יצחק רבין מראיינת: שלום מרקוס, מה שלומך? מרקוס: אני בסדר, תודה. מראיינת: יופי אני שמחה לשמוע, הגעתי בכדי לראיין אותך על העבר וההווה בנושא שוויון זכויות בין לבנים ושחורים. מרקוס: אוקיי, בואי נתחיל. מראיינת: האם כילד קרה משהו שהשפיע עלייך לצאת כנגד שחורים? מרקוס: האמת שלא, לא קרה שום דבר שגרם לי להיות נגד שוויון זכויות, אני הייתי נגד זה כי גדלתי לסביבה שלהיות שחור זה לא בסדר, שזה פשע, מעמד נמוך. מראיינת: האם עזרת בגיוס מתנגדים נגד שחורים? מרקוס: כן, עזרתי בגיוס מתנגדים נגד שחורים כי הייתי נגד שוויון זכויות, כמו היום יש כאלה שרוצים את ביבי נתניהו ויש כאלה שרוצים את יאיר לפיד, הם מנסים שכל אחד יצביע לשני ופעם זה היה לשכנע אנשים להיות נגד שחורים. היום בוודאות אני מתחרט על מעשה זה. מראיינת: האם השתתפת באלימות פיזית כנגד שחורים? מרקוס: כן השתתפתי באלימות פיזית כנגד שחורים, לצערי, דבר שלא הייתי צריך לעשות גם כשדעתי הייתה נגדם הייתי צריך לשמור על כבוד. מראיינת: מרד האוטובוסים היה לפני לא מעט שנים, מה הוביל לשינוי דעתך? מרקוס: שיניתי דעתי עקב מקרה שראיתי מהצד, למרות שלא הייתי חלק ממנו. זה היה לפני כמעט עשור ואני עדיין זוכר את זה כמו אתמול, זה היה במסעדה היה מלצר לבן ולקוח שחור. המלצר לא הסכים לשרת את הלקוח השחור בטענה שזה לא מכבד אותו. ראיתי את פניו של הלקוח את עיניו כלפי מטה ודמעות שנופלות על הרצפה מהבושה. לאחר כחמש דקות הלקוח ומשפחתו עזבו את המסעדה ולאחר מכן הבנתי כמה אנחנו שווים והמלצר היה צריך לשרת את הלקוח, ולא להשפילו בצורה כזו עוד לעיניי משפחתו.. הבנתי שכל אחד יפה בדרך שלו ושרק האישיות קובעת. מראיינת: האם אתה מאמין בתוכניתו של מרטין לותר קינג? מרקוס: האמת שלתקופה ההיא אני מאמין שזה היה עובד, היום אני לא מאמין שזה יכול לעבוד כי היום הכל כל כך שונה ממה שהיה פעם, התרבות, הכבוד הדור השתנה ואיתו ההתנהגות והמנהגים, אבל הוא היה יודע מה לעשות, הוא תמיד ידע איך להתאים את עצמו לסביבה ומה לעשות בה. מראיינת: מה אתה עושה היום למען השחורים בשביל שיקבלו שוויון זכויות? מרקוס: אני מנסה לעשות את הכל כדי שהשחורים יקבלו שוויון. אני הולך לכל הפגנה שיש, אני באינספור קבוצות שיוצרות הפגנות והולכות לכנסת לקבלת שוויון זכויות, אני מנהל של עמודים ברשתות החברתיות לקבלת שוויון. מראיינת: אז תודה רבה מרקוס שהענקת מזמנך כדי להיפגש איתי. מרקוס: תודה לך

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג מגישה: שקד פרדו	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג מגישה: שקד פרדו	

# data[].attributes.body
חטיבת רבין ז'2

שקד: שלום ד"ר קינג, שמי שקד. אשמח לראיין אותך לכתבה שלי. מרטין: בשמחה. שקד: קדימה בוא נתחיל. איך הרגשת כאשר אמך אמרה לך לעמוד בחלק האחורי של האוטובוס בגלל שצבע עורך שחור כאשר היו בחלק הקדמי מקומות ישיבה פנויים? מרטין: הרגשתי מופלה לרעה, כעסתי מאוד והייתי אפילו מושפל. הרגשתי שמתייחסים אלי כבן אדם בעל שום ערך. שקד: מה הייתה ההבטחה שלך לאביך? האם קיימת אותה? מרטין: ההבטחה שלי לאבי הייתה להילחם למען שוויון לשחורים בארצות הברית בדרך שכנוע ולא בדרך האלימות. אבי הסביר לי שהשחורים הם לא העבדים הראשונים בהיסטוריה כי היו בני ישראל שהיו עבדים של המצרים, אך לבסוף בני ישראל הגיעו לארץ המובטחת, למקום בו לא הייתה עבדות. אנחנו עדיין לא הגענו לארץ המובטחת אבל אם נעשה את הדברים בדרך נכונה כלומר ללא אלימות אז לבסוף נגיע לארץ המובטחת שהיא שוויון. וכן, קיימתי את הבטחתי לאבי. שקד: וואו איזה יופי, בוא נמשיך. איך הרגשת כשהצעיר הלבן מהאוטובוס הציע לגברת ברדלי לשבת במקומו? מרטין: הרגשתי מבולבל, לא הבנתי מדוע איש לבן קם בשביל גברת שחורה. לא האמתי למראה עיני, חשבתי שאולי מנסים לעשות ממנו צחוק אבל מסתבר שיש לבנים שאינם גזענים אלא טובי לב לא רק ללבנים אלא גם לשחורים. שקד: מדוע אתה כל כך עיקש לקבלת שוויון בין הלבנים לשחורים? מרטין: לשחורים מגיע אותן זכויות כמו ללבנים כי בני האדם הם בני אדם, לא משנה מה צבע עורך או מאיפה באת, כולם בסוף שווים. שקד: האם האירוע בתחנת הרכבת עורר בך עוד מוטיבציה להמשיך להילחם בגזענות? מרטין: כן, חוויתי הרגשה טובה מאוד, התייחסו אלי כאל אדם ולא כאל "עבד שחור". הלוואי שכל הלבנים היו מבינים את ההרגשה שמתייחסים אליך כאל עבד במקום בן אדם. האירוע הזה גרם לי להבין שיש גם לבנים שהם טובים ולא גזענים. שקד: איך ידעת שאתה רוצה להתחתן עם קורטה? מרטין: ידעתי שנועדנו זה לזו הרי שנינו מאמינים בשוויון זכויות לשחורים ושנינו נעשה הכל בכדי להביא לשוויון. שקד: עם אילו נשיאי ארצות הברית נפגשת? מרטין: נפגשתי עם הנשיא אייזנהאוור ועם הנשיא ג'ון אף קנדי שהפך לחברי הטוב. שקד: האם חברותך עם קנדי השתלמה? מרטין: בוודאי. להיות חבר של נשיא ארה''ב זה דבר מעוד מועיל לקידום מאבקי לשוויון זכויות לשחורים, וכמובן זה נחמד שיש חבר במעמד גבוה. חברותי עם קנדי הצילה את חיי, היינו תחת מצור בכנסייה באלבמה ומסביבנו היו המון גזענים שרצו להרוג אותנו. מושל אלבמה והשריף לא הסכימו לעזור אז אשתי פנתה לנשיא קנדי והוא הציל את חיינו. שקד: האם פחדת להיות בכלא? מרטין: לא, ידעתי שכדי להגשים את המאבק שלנו שהוא מטרה נעלה, נצטרך לעמוד בקשיים רבים וחלק מהקשיים הם להיות כלוא בגלל שאתה מקיים מאבק צודק. שקד: האם חששת שינסו להרוג אותך? מרטין: כמובן, התמודדנו מול אנשים מאוד גזענים שהיו מוכנים אפילו להרוג כדי שלא יהיה שוויון. אבל ידעתי שאעשה הכל בכדי להישאר בחיים בשביל משפחתי האהובה, ואם ירצחו אותי בזמן שאני נלחם אני אמות גאה כי נלחמתי למען מטרה נעלה. שקד: ד"ר קינג תודה רבה שהסכמת להשתתף בראיון זה. מרטין: על לא דבר.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מנהיג השחורים-מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מנהיג השחורים-מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
יונתן צמיר
חט"ב רבין, ז'1

# data[].attributes.headline
ראיון עם ד"ר מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם ד"ר מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
גיא זוהר
רבין- אמירים, ז'1

ראיון עם ד"ר מרטין לותר קינג מראיין: איך הייתה ילדותך בתור ילד שחור? מרטין: ילדותי בתור ילד עם צבע עור שחור הייתה קשה, מכיוון שלא היה באפשרותי לעשות דברים שילדים אחרים בני גילי עשו, כמו לאכול גלידה, להנות מגן משחקים או אפילו לנסוע באוטובוס. מראיין: האם דעתך לגבי הלבנים השתנתה לאחר שראית גבר לבן קם ומפנה מקומו עבור אישה שחורה באוטובוס? מרטין: דעתי לגבי הלבנים השתנתה, הבנתי שלא כולם הם גזענים ואנשים רעים, הבנתי שגם יש לבנים אשר תומכים בנו ורוצים לעזור לנו ורואים אותנו כלא שונים מהם, כבני אדם. מראיין: באיזה חלק במחאה הכי פחדת? מרטין: החלק שהיה לי הכי מפחיד היה כאשר גזענים מה- KKK איימו עלי ועל ילדי ועל אחיי למחאה. מראיין: באיזה שלב בחיים הבנת שצבע העור שלך מונע ממך לעשות דברים שאדם לבן כן יכול לעשות? מרטין: הבנתי שאני שונה מאחרים כבר בילדותי, כאשר הפרידו את הילדים הלבנים מהילדים השחורים כי הם בצבע עור שונה, או שלילדים הלבנים מותר להיכנס לגני משחקים ולאכול גלידה. אלו דברים שילדים שחורים לא הייתה אפשרות לעשות. ובנוסף, האיסור על שחורים לשבת באוטובוס, שזה מה שהתחיל את "מרד האוטובוסים". מראיין: איך הרגשת כאשר אביו של תומאס אמר לו לא להיות חבר שלך אך ורק בגלל צבע העור שלך? מרטין: הייתי מבולבל. לא הבנתי למה אחרי שנים שאני ותומאס היינו חברים מגיל קטן, ולפתע אבא של תומאס אומר לו שהוא לא יכול לשחק איתי. הרגשתי נפגע ומאוד נעלב מכיוון שאבא של החבר הכי טוב שלי לא נותן לבן שלו להסתובב איתי רק בגלל צבע העור שלי. מראיין: איך הרגשת כאשר לא יכולת לעשות דברים שהלבנים יכלו? כגון לשתות בברזייה, לשבת באוטובוס, לקנות גלידה. מרטין: הרגשתי מופלה, מכיוון שלילדים אחרים שלא שונים ממני כלל חוץ מצבע העור שלהם יכולים לעשות דברים כאלה, ואילו אני בגלל צבע העור שלי לא יכול. מראיין: מאיפה היה לך את האומץ להתנגד לחוקים של המדינה שהלבנים קבעו? מרטין: לא היה לי בעיה להתנגד לחוק כי ידעתי שהחוק לא צודק, ידעתי שהשחורים צודקים ולכן הרגשתי שהייתי צריך להתנגד לחוק כדי שהוא יהיה הוגן ולא מפלה בגלל צבע העור. מראיין: האם היית מעדיף להיוולד בצבע עור לבן? מרטין: באופן חד משמעי לא! אני גאה במי שאני ובצבע העור שלי ולא משנה לי כלל מהו צבע העור שלי כי מבחינתי כולנו שווים! אני מאוד מאמין בכך שהאל אוהב את כולנו שחורים ולבנים. גם אם לא הייתי בצבע העור שלי אני חושב שהיה צריך לבטל את החוקים הגזעניים שמפלים אנשים על פי צבע עורם ולא על שום דבר אחר. מראיין: למה החלטת להתחיל את המאבק ולא לחכות עד שמישהו אחר יעשה את המאבק במקומך? מרטין: הרגשתי שהשינוי חייב לקרות וכמה שיותר מהר. בשביל שלא נצטרך לסבול עוד. בשביל שילדי יחיו בעולם טוב יותר ופחות עם חוקים גזעניים. ובשביל שוויון הייתי חייב לעשות משהו ולא לקוות שמישהו יעשה את השינוי. לכן בחרתי לפעול בעצמי ולגרום לשינוי. מראיין: האם משפחתך תומכת במחאה ובמה שאתה עושה בשביל השחורים? מרטין: משפחתי תומכת מאוד בשווין הזכויות, גדלתי בבית שמאוד מאמינים בו בשוויון זכויות. אני זוכר שבתי אמרה לי שכשהיא תהיה גדולה היא תפגין עם חבריה בכניסה לגן המשחקים שכתוב עליו "כניסה ללבנים בלבד". מראיין: האם אי פעם שקלת לעזוב את המחאה ולוותר? מרטין: היו רגעים שהיו קשים. שאיימו על חיי וחיי משפחתי ואחי למאבק. אבל בתור מנהיג ומוביל המהפך, הרגשתי מחויבות להשאר במאבק ולהמשיך להוביל, לשמש דוגמא ולהלחם. מראיין: ד"ר מרטין לותר קינג, היה לי כבוד גדול לראיין אותך! כלנו בני אדם שווים.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
חטיבת רבין אמירים ראשון לציון, ז'1
אלון שפיר

ספרות ראיון עם מרטין לותר קינג מגיש אלון שפיר ז1 אלון : שלום מרטין מרטין : שלום אלון אלון : רוצה להתחיל בראיון מרטין : בוודאי אלון : מרטין האם אתה זוכר את השינוי הראשון שגרמת לו ? מרטין : בוודאי אותה פעם שהלכתי לקנות מכונית משטרה עם אימי והיה מלפנינו משפחה של לבנים שהתפרשה על כל שטח המדרכה ובמקום שאני ואימי נרד לכביש ולא נפריע להם אנחנו עברנו באמצע המדרכה אלון : מרטין איך הרגשת שנהג האוטובוס דיבר אל אימך בזלזול ? מרטין : הייתי מופתע וכועס על איך שנהג האוטובוס דיבר אל אימי אלון : מרטין מה הייתה דעתך על לבנים אחרי שאבא של תומס אמר לך שאתה לא יכול לשחק אם הבן שלו ? מרטין : אני שנאתי את כל הלבנים ולא חשבתי שיש לבנים טובים אלון : מרטין איך הרגשת שעברת לבוסטון וראית את זה שהלבנים והשחורים אוכלים ביחד יושבים ביחד ולא מופרדים כמו בבית שלך ? מרטין : הרגשתי מופתע ושמח מזה שאין גזענות כמו שהיה בביתי והייתי יכול לחיות כמעט כמו הלבנים אלון : מרטין למה חזרת לג'ורג'יה במקום להישאר בבוסטון ששם לא מפלים אותך ? מרטין : חזרתי לג'ורג'יה בגלל ששם גדלתי שם הייתה המשפחה שלי ורציתי לשנות שם את המצב כדי שלא יפלו יותר את השחורים אלון : מרטין האם זה שאתה וקורטה עברתם חוויות דומות זה מה שגרם לכם להתאהב ? מרטין : כן היא ידעה בדיוק מה אני עברתי והיא הבינה בדיוק על מה אני מדבר מישהו שלא חווה את התחושות שעברנו לא יוכל להבין אלון : מרטין האם הייתה משנה משהו בדרך שלך להפסיק את ההפליה נגד שחורים ? מרטין : לא הייתי משנה את הדרך שלי מכיוון שבסוף השגתי את המטרה שלי וזה אומר שאבי צדק שהוא אמר שצריך לההבק ללא אלימות הסוף

# data[].attributes.headline
ראיון עם – " מרטין ".	

# data[].attributes.subject
ראיון עם – " מרטין ".	

# data[].attributes.body
אריאל אדיר
יגאל אלון | כפר סבא, ח' 5

1) מרטין, מה אתה מצפה מהמשך הריאיון ? אני מצפה, שהריאיון יהיה מעמיק , מעשיר , ואמיתי . 2) בתחילת דרכיך מה היו הציפיות שלך ? בתחילת דרכי ובלי קשר מאז ומעולם תמיד חשבתי ששחורים ולבנים שווים. לכן גם בעוד תחילת דרכי הציפיות שלי היו גבוהות. 3) האם ילדיך ילכו בדרך שלך ? ילדי ילכו בדרך שלהם. בדרך שעושה להם טוב. אני מקווה שיהיה להם מקום בלב לשווין בין השחורים ללבנים, ושתמיד יזכרו שכולנו שווים. 4) מה אתה חושב על מצב הגזענות בין השחורים ללבנים כיום ? אכן יש שיפור, אין עבדות , אין כללים מפלים , אפשר לשבת אחד ליד השני. סך הכול מאוד נחמד. (אבל תמיד אפשר יותר) בתקווה שאפילו יותר יקרה בעתיד. 5) מתי אתה חושב שיהיה "שלום" מוחלט בין שחורים ללבנים ? בתור אחד שנלחם למען זה, מקווה שכמה שיותר בקרוב. 6) לפי דעתך מי האדם שיעשה " שלום " בין השחורים ללבנים ? לפי דעתי אדם שיעשה " שלום " בין השחורים ללבנים הוא אדם שהמצב מפריע לו, ורוצה לעשות משהו עם זה. ואני מקווה שיעשה את הטוב ביותר עם זה. 7) בעוד תחילת הדרך שלך מה היה תגובת המשפחה ? בעוד תחילת דרכי.. משפחתי תמיד הייתה איתי , תמכה , אהבה , והקשיבה. אני מעריך את המשפחה שלי מאז ומעולם. מאז שאני נואם להם , מאז הנשימה הראשונה שלי. לא תמיד היה קל להקשיב לכל הנאומים שלי.. אבל הם היו שם ועשו זאת. אפילו מאז שאני זוכר את עצמי.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.body
עידו אליהו
קרית חינוך אמירים, כיתה ז

שלום קורא שלום קוראים לי עידו אני: היי איך קוראים לך ? מרטין: קוראים לי מרטין . אני: מרטין איך הרגשת אחרי שהאישה נתנה לכך סטירה באוטובוס? מרטין: זה היה נורה הרגשתי שכל הנהום שלי בטקס לא היה שווה כלום בגלל ההרגשה הזאת זרקתי את המדליה והרסתי אותה כי כל מה שעשיתי לא היה שווה משהו וגם לא הנהום שלי כי עדיין התייחסו אלינו משונה. אני: איך התמודדת עם כל הגזענות שהייתה כלפיך? מרטין: התמודדותי אם כל הגזענות הזאת בכך שהמשכתי למרות כל הקשיים והמשכתי להפגין לגרום ביטול חוקי ההפרדה בין שחורים ללבנים. אני: איך הרגשת שעזבת את המשפחה שלך? מרטין: לעזוב את המשפחה זה היה קשה אבל הבנתי שזה רק כדי לסיים את הלימודים ואז המאבק שלו יתחיל. אני: איך הרגשת מדברי המלצרית? מרטין: התרגשתי מדברי המלצרית שהאבה שלנו לנצח התרגשתי ממש כי ידעתי שזאת ההאבת האמת שלי ואיתה רוצה להעביר את כל חיי. אני: קוראטה איך הרגשת שגיליתי שמרטין קנה לך פסנתר? קוראטה: התרגשתי מאוד שמרטין קנה לי פסנתר כדי שימלא את הבית במוזיקה ובשירה שלי כי ידעתי גם שהוא אוהב את השירה שלי מאוד ומרוב התרגשות ניגנתי עד הערב. אני: מרטין למה לא הייתה בטוח ששאר השחורים לא ישקימו ? מרטין: חשבתי ששאר השחורים לא ישימו להמשיך בחרם על חברת האוטובוסים וילכו ברגל ימים ולילות עד שיגמרו חוקי ההפרדה בין שחורים ללבנים. אני: מרטין תודה רבה שהסקמת להשתתף ברעיון הזה. מרטין: התענוג כולו שלי. מרטין: ושכולם ידעו שעם יתחיל משהו כזה נוסף כולנו נילחם כולם ביחד בכל גזענות שתיהיה. אני: נקבע שלא תיהיה עוד גזענות כזאת. תודה רבה מרטין שהשתתפת איתנו.

# data[].attributes.headline
מה מרטין חושב על גזענות?

# data[].attributes.subject
מה מרטין חושב על גזענות?

# data[].attributes.body
עילם עוז
חטיבת אלון כפר סבא ח5

מראיין: היי מרטין איך אתה מרגיש. מרטין: בסדר יחסית למה שעברתי אתמול. מראיין: מה עברתה אתמול. מרטין: אז הכל התחיל בזה שאני ואבא שלי הלכנו לקנות נעליים ומתנות וכשהגענו לחנות הנעליים בחרתי זוג נעליים יפות שראיתי בחלון הראווה ונכנסנו לחנות התיישבנו במקום פנויי והמוכר בא אליי ואבא שלי ואמר היי אשמח לעזור לכם אבל לפניי אני מבקש שתעברו למקום אחר בתוך החנות בגלל שאתם יושבים במקום של לבנים. אבא שלי התעצבן ממש על המוכר ואחריי שהם רבו אני ואבא שלי יצאנו מהחנות ונכנסנו לחנויות אחרות ולקנות את המתנות וכשסיימנו ונכנסנו למכונית אני שאלתי שאלות שאבא שלי לא כל כך רצה לדבר עלייהן ואני המשכתי עם השאלות. מראיין: למה המשכתה עם השאלות מרטין. מרטין: בגלל שהרגשתי שאני חייב לדעת.

# data[].attributes.headline
ראיון עם בנג'מין פול (הבחור הצעיר שרצה שגברת ברדלי תשב במקומו)	

# data[].attributes.subject
ראיון עם בנג'מין פול (הבחור הצעיר שרצה שגברת ברדלי תשב במקומו)	

# data[].attributes.body
גל גרינשטיין
אמירים ז3

מראיינת: בוקר טוב בנג'מין, יש הרבה אנשים שמעריצים את מה שעשית באוטובוס לפני מספר שנים, מה גרם לך לעשות את המעשה הזה? בנג'מין: בוקר טוב, אני גדלתי בבית שבו מכבדים את כולם לא משנה מה הצבע עור שלהם. מראיינת: המעשה שעשית קרה לפני הרבה מאוד שנים, מה אתה חושב שגרם להרבה מאוד אנשים לזכור אותו? בנג'מין: אני חושב שאנשים זוכרים את זה בגלל שבאותה תקופה מקרים כאלה בקושי קרו. מראיינת: האם אתה גאה באיך שמרטין הצליח להתחיל לשנות את העולם? בנג'מין: אני מאוד גאה במרטין, הוא אדם שלא יפסיק לנסות עד שהוא יצליח, הוא אדם להערצה. מראיינת: אם מישהו היה בא אלייך לפני שפגשת את מרטין והיה אומר לך שאתה הולך לתת לילד שחור קטן תקווה גדולה איך היית מגיב? בנג'מין: אני חושב שלא הייתי מאמין למי שהיה אומר לי את זה. מראיינת: למה אתה חושב כך? בנג'מין: כי אני הייתי נער ולא הייתי חושב שנער לבן בתקופה כזאת היה יכול לתת לילד שחור קטן תקווה גדולה. מראיינת: אתה חושב שאם לא היית פוגש את מרטין העתיד היה שונה מבחינת כל ההפגנות והשינוי שקרה? בנג'מין: אני לא חושב שהעתיד היה כלכך שונה אולי הוא היה שונה בכמה דברים ממש קטנים, אבל אני בטוח שגם אם מרטין לא היה פוגש אותי הוא עדיין היה מצליח לשנות את העולם. מראיינת: תודה רבה לך שהסכמתה להתראיין והמשך יום טוב. בנג'מין: תודה לך, המשך יום טוב.

# data[].attributes.headline
ראיון עם נהג האוטובוס	

# data[].attributes.subject
ראיון עם נהג האוטובוס	

# data[].attributes.body
גלי בן מאיר
רבין ז3

ראיון עם נהג האוטובוס גלי בן מאיר ז-3 בית ספר רבין מראיינת: שלום יוסי יוסי: וברכה מראיינת: אז יוסי בוא נדבר על מה שקרה בוויכוח בין השחורים ללבנים באוטובוס, איך הרגשת? יוסי: אני נהגתי באותו הזמן ושמעתי את כל מה שקרה. היו 2 אנשים שחורים וכל האוטובוס היה מלא חוץ מהמושבים האחוריים. המראיינת: אוקי בינתיים הכל רגיל, תמשיך.. יוסי: לאחר מכן נכנסו 2 אנשים בעלי צבע עור לבן והם אמרו להם לקום מהכיסאות כדאי שהם יוכלו לשבת במקומם, הילד בעל צבע העור השחור התנגד לקום. המראיינת: אז מה קרה אחר כך??? יוסי: האישה השנייה בעל צבע העור השחור אמרה לילד שיקום ויתן להם לשבת וכך זה מה שקרה. מראיינת: אתה חושב שהם היו צריכים לפנות את המקום בשבילם? יוסי: תראי, אני חלוק בדעותיי מכיוון שאם הם לא היו מפנים אז המצב היה יכול להידרדר ולהגיע למקומות לא נעימים.. לעומת זאת אני חושב שהם כן היו צריכים להילחם על המקום כי צבע לא משנה. המראיינת: מדהים! מה אתה היית עושה אם היית הילד בעל הצבע עור השחור? יוסי: האמת.. אני לא יודע.. אני חושב שהייתי ממש נלחץ במיוחד וזו הייתה סביבה של אנשים בעלי צבע עור לבן וכל רגע הם יכלו להתנפל עליי. המראיינת: מה אתה חושב על האפליה בין צבע העור השחור ללבן? יוסי: אני נולדתי עם צבע עור לבן והייתי יכול להיוולד גם שחור.. אני חושב שזו אפליה מאוד נוראית והיא חייבת להיפסק. אני מאמין שצבע העור לא אמור להחליט לנו על החיים, הצבע זה רק עוד תוספת ליופי, וכל אחד לא משנה מה צבע העור שלו הוא בן אדם! המראיינת: וואו יוסי מדהים! בואו נמשיך בסיפור. יוסי: אחרי כמה זמן קם איש בעל צבע עור לבן ופינה את מקומו לאישה בעלת צבע העור השחור אבל אני הייתי חייב להגיד לו לשבת, האישה אמרה זה בסדר אני לא רוצה לגרום לעוד מהומה תשב, אחרי מספר רגעים האיש בעל צבע העור הלבן חזר לשבת. המראיינת: למה היית חייב להגיד לאיש בעל צבע העור הלבן לשבת? יוסי: אלו החוקים.. אם אני הייתי מפר את החוק אז היו שוללים לי את הרישיון.. המראיינת: אני מבינה.. תודה רבה יוסי שהקדשת לנו מזמנך והעלת את המודעות יותר. יוסי: תודה רבה גם לך.

# data[].attributes.headline
ראיון עם תומס (כאדם מבוגר)	

# data[].attributes.subject
ראיון עם תומס (כאדם מבוגר)	

# data[].attributes.body
לירז קבליירו
אמירים /רבין ז3

שאלה 1: תומס, איך הגבת שאביך אמר לך להתרחק ממרטין? תשובה: אני בהתחלה הייתי נגד, אבל אבא שלי הכריח אותי להתרחק ממרטין והחלטתי להקשיב לו. שאלה 2: האם הייתה משנה משהו ממה שקרה שהחלטתה את ההחלטה הזו? תשובה: כן, הייתי משנה בכך שלמרות שאבא שלי אמר לי לא להיות איתו שהיינו נפגשים הייתי מדבר איתו. שאלה 3: היה לך קשה לא להיות עם מרטין? תשובה:בהתחלה היה לי קשה להיות בלי מרטין כי הפרידה הזאת הייתה קשה ולא צפויה. שאלה 4: מה אתה חושב על כל הדברים שמרטין עשה כדי שיפסיקו להתייחס לשונים ככה? תשובה: אני חושב שהוא פעל בסדר כי זה לא נעים שמזלזלים בכך ואתה מקבל מכות. שאלה 5:אתה חושב שהיית יכול להתנהג אחרת מול מרטין? תשובה: לא,כי בחרתי להקשיב לאבא שלי אולי הייתי יכול להתנהג יותר יפה ולא להתעלם כאילו הוא אוויר. שאלה 6: מה אתה חושב על זה שילדיו לא עם אביו רב הזמן? תשובה:אני חושב שמרטין היה צריך להיות יותר זמן עם הילדים שלו. שאלה 7: האם אתה חושב שהפרידה ממרטין עשתה לך טוב? תשובה: דעתי מחולקת מכיוון שהיו רגעים שהיה חסר לי להנות עם מרטין וגם הפרידה חיזקה אותי וגרמה לי להתמודד עם דברים קשים.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג.	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג.	

# data[].attributes.body
אבישי יעקובוב
חט"ב רבין ז'1

ראיון עם מרטין לותר קינג אבישי: מהי הסיבה שרצית להילחם בשוויון הזכויות של השחורים? מרטין: הסיבה שרציתי להילחם בשוויון הזכויות של השחורים היא שבילדותי מאוד סבלתי מחוסר השוויון שיש בין השחורים לאנשים הלבנים ורציתי לעשות שוויון ביניהם. אבישי: איך הייתה הילדות שלך? מרטין: ילדותי הייתה קשה, משום שהרגשתי מופלה בגלל שלא היו לי מותרות כמו של ילד לבן למרות שלא הייתה שום הצדקה לכך. אבישי: איך הרגישה אמא שלך בנוגע לאי שוויון הזכויות לשחורים? מרטין: אמי הייתה מאוד נסערת בנוגע לנושא זה, אך לא ניסתה לקיים מאבק למען זכויות השחורים משום שידעה שרוב האוכלוסייה פוחדת מצעד זה. אבישי: שהלכת עם אמך לקנות מכונית משטרה קטנה, מדוע כאשר האישה הלבנה סטרה לך וקיללה אותך לא הגבת? מרטין: לא הגבתי מכיוון שאמא שלי אמרה לי לא לדבר עם האנשים מתי שהיא הולכת ובנוסף פחדתי מהתגובה של האישה. אבישי: איך הרגשת כאשר אביך סיפר לך איך כל הסיפור של אי שוויון הזכויות לשחורים התחיל? מרטין: הרגשתי מאוד נסער משום שהבנתי שלא הייתה שום סיבה ממשית ליחס מזלזל זה. אבישי: כאשר אבא של תומאס אסר על תומאס להתראות איתך, האם זה שינה את היחס שלך כלפי תומאס ואביו? מרטין: בעקבות אירוע זה חשתי פגיע וזלזול מחברי הטוב שחשבתי שלעולם לא יתייחס אלי כמו במקרה זה ומאז לא נפגשתי איתו. אבישי: איך אתה חושב שהחיים שלך היו נראים אם לא הייתה אפליה נגד השחורים? מרטין: אני חושב שאם לא היה את האפליה כנגד השחורים היום הייתי עובד בבית ספר כמורה להיסטוריה. אבישי: האם אתה חושב שמאבק זה השפיע על חייך? מרטין: בהחלט! אני חושב שמאבק זה לימד אותי לדבוק במטרה להתמיד ולא לוותר, וחשוב מזה שאפשר לנהל מאבקים ללא שימוש באלימות מכל סוג.

# data[].attributes.body
דייב דניאייב
אמירים רבין ז'3

# data[].attributes.headline
ראיון עם יולנדה	

# data[].attributes.subject
ראיון עם יולנדה	

# data[].attributes.body
מאי בן מאיר
רבין ז3

מראיינת: שלום יולנדה, מה שלומך? יולנדה: שלום מאי, אני בסדר אז בואי נדבר קצת על העבר שלך מראיינת: מהי הסביבה שגדלת בה? איך היה לגדול שם? יולנדה: גדלתי בסביבה מאוד גזענית, לא קיבלו את כולם, לא שמעו את הדעות של כולם.... מראיינת: מה חשבת לעצמך שזרקו לבית שלך רימון? יולנדה: נבהלתי נורא, אומנם הייתי קטנה אבל דברים כאלה אי אפשר לשכוח. מראיינת: בתור ילדה קטנה הבנת את הסיטואציה? יולנדה: שהייתי קצת יותר קטנה עדיין לא הבנתי למה לאנשים שחומי עור אסור להיכנס לחנויות או למה אנשים שחומי עור צריכים לפנות מקום לאנשים הלבנים אבל שגדלתי קצת הבנתי מראיינת: אני רוצה לדבר איתך על יום הרצח של אבא שלך בת כמה היית? מה את זוכרת מהיום ההוא? יולנדה: הייתי בת 12 בערך היינו אימא שלי, האחים שלי ואני היינו בבית ואבא שלי יצא לעיר ממפיס שבמדינת טנסי כדי להצטרף למחאת פועלי תברואה אפרו אמריקאים מראיינת: היו הרבה מכתבי איומים ששלחו לאבא שלך, מה את חושבת על זה? יולנדה: הופתעתי שאנשים מאיימים על החיים שלו ובחרו בדרכי מלחמה במקום שלום מראיינת: יצא לך לעזור לאבא שלך בהפגנות? יולנדה: רצית אבל הוא אמר שעדיף שאני אשאר עם האחים שלי ואימא שלי מראיינת: איך הרגשת עם זה שאבא שלך נסע וטס לכל מיני מקומות? יולנדה: בהתחלה היה לי נורא קשה עם זה, עם הזמן התרגלנו לנסיעות הפתאומיות שלו והתרגלנו לזה מראיינת: לסיכום אשמח לשמוע האם את גאה באבא שלך יולנדה: כן, מאוד. כל מה שהוא נלחם בשבילו קרה ועדיין קורה, אני רואה שהוא לא הקדיש את חייו לסתם משהו, אלא למשהו חשוב מראיינת: תודה רבה ליולנדה שפינתה את הזמן שלה ובאה להתראיין אצלנו

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.body
יהל אלימלך
חטיבת רבין

אני: איך הגבת כאשר הבנת שאתה לא רצוי בכל מיני מקומות ? מרטין: לא הגבתי מבחוץ אבל מבפנים היה לי קשה מאוד לגלות את זה . אני: מה הרגשת כאשר ראית אנשים שפוגעים באנשים שקרובים אליך ? מרטין: לא אהבתי את זה רציתי שהאי צדק הזה יפסק כאן ועכשיו שלא תהיה יותר אפליה בין השחומי אור לבין לבני העור. אני: האם מי שנתן לך את ההשראה היה אברהם לינקולן? מרטין: כן אני מעריץ אותו על כך שבזכותו אני לא משרת של איזה לבן עור. אני: מתי החלטת שאתה הולך לשנות משהו? מרטין: זה לא הייתה החלטה של רגע אחד בכל חיי אני רוצה לשנות את זה ולהילחם על זה. אני: איך התמודדת כאשר הקטינו אותך ולא נתנו בך שם תקווה? מרטין: ניסיתי להמשיך הלאה ולהצליח. הכי חשוב שאני האמנתי בעצמי. אני: עם היית יכול להיות לבן עור היית עושה זאת? מרטין: על השאלה הזאת אני לא יכול לענות מכיוון שאני לא יודע מה הייתי עושה ברגע האמת. אני: איך הרגשת שהיית מדבר עם אבא של תומס? מרטין: הייתי מרגיש רע לא הייתי אוהב לדבר איתו. אני: איך הגבת שהבנת שאתה צריך להילחם בגזענים במילים? מרטין: לא הבנתי איך אני אמור לעשות את זה. אני: מתי שלא הפסקת לחשוב על זה שאתה צריך לאהוב את מי ששונא אותך מה הרגשת? מרטין: הרגשתי אי צדק ומשהו להילחם אליו. אני: האם שמחת כאשר קפצת כיתה? מרטין: כן. כי לא הבדילו אותי בסיטואציה הזאת משאר לבני העור.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לוטר קינג מאת רומי דקל	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לוטר קינג מאת רומי דקל	

# data[].attributes.body
אמירים / רבין
רומי דקל

ראיון עם מרטין רומי דקל בית ספר רבין אמירים יש לי כמה שאלות העם תוכל לענות לי הליאם ? כן בטח מתי בפעם הראשונה אתה הבנתה שאתה שונה ? הבנתי לראשונה שאני שונה בילדות שלי כאשר לא הרשו לחבר הכי טוב שלי לא להיות לידי ולחשוב למה ואז התחלתי להבין . עם הייתה לך הבחירה ליוולד לבן הייתה עושה זות ? ממש לא אני גאה בצבע העור שלי ואני חושב שהחלק שלי בעולם הזה זה לשנות המציאות ושלא ישפתו אנשים לפי צבע העור שלהם . מתי במאבק שלך למען שויון הכי פחדתה ? כאשר איימו אל מישפחתי כאשר שמו אנשים שחשובים לי בסיכון . העם מתי שהו הרגשתה שאתה מרים ידיים ומותר ? לא חשבתי אל זה ברגעים קשיים אבל תא ויתרתי והמשכתי לאבק למען הזכויות . העם הייתה חושב שהייתה נולד בצבע עור לבן הייתה עושה את המאבק הזה בכול זות ? אני יגיד לך משהו אני לא יודע אני לא יודע עם הייתי לבן הייתי נאבק בזה קל לדבר אבל קשה לעשות . מאיפו היה לך אומץ ליתנגד לחוקים של הלבנים ? נהיה לי אומץ מי כך שכעסתי אל זה והייתי חייב לילחם זות לא הייתה שאלה ביכלל . אתה קיבלתה הרבה פרסים ברחבי העולם ועזרתה לאנשים ואתה עדיין עוזר אבל בזמן הזה הילדים שלך גדלים ובקושי ראוים את אבא שלהם העם אתה מרגיש שאתה אבא רע ? אני לא חושב שאני אבא רע כי נכון אני לא בבית הרבה אבל אבל אני תמיד זוכר להזכיר לילדים שלי שאני אוהב אותם ושאם אני לא יבא את השינוי לא יבאו מעצמו והם יגדלו לעולם של חוסר צדק רק ביגלל גוון האור שלהם . למה ביכלל התחלתה את המאבק הזה ? התחלתי את המאבק הזה כי הרגשתי שהחוקים האלה לא צודקים ושמיתיחסים אלינו רע רק ביגלל הניראות שלנו ולא ביגגל שעשינו משהו רע . אתה חושב שעם האישה ההיא לא הייתה נותנת לך סטירה לא הייתה מבין שאתה שונה ? התשיבה היא בהחלט לא הייתי מרגיש שאני שונה כי יש המון אנשים כמוה . אם הייתה ראוש ממשלה מה היא החלטה הראשונה שתהיה לך ? אני חושב שלבטל את כול החוקים נגד האנשים עם גוון האור החום . תודה לך מרטין שהסכמתה שאני הרעיין אותך אין בעד מה

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לוטר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לוטר קינג	

# data[].attributes.body
עידו טימסיט
יצחק רבין

מראיין: שלום מרטין, מה שלומך
מרטין: הכל בסדר

מראיין: אני ישאל אותך עכשיו כמה שאלות
מרטין: אוקיי

מראיין: נתחיל במה למה אתם מפגינים ועושים כל כך הרבה רעש?
מרטין:אנחנו מפגינים כי נמעס לנו לקבל יחס שונה מאנשים לבנים ונמעס לנו לעמוד באוטובוס שחצי מהמושבים פנויים. מראיין:

נעבור לשאלה השניה למה אתה חושב שבחרו דווקא בך לקבל פרס נובל
מרטין: תראה,הפרס מוענק לי, אבל אני חושב שהוא מגיע לכל מי שנילחם ונאיבק למאן השיוויון בין שני האדות

מראיין: אתה צודק צריך ששני האדות יהיו מאוחדות רק כך נוכל לחיות בשלום
מראיין: תודה רבה למרטין לוטר קינג שהתארח בתוכניתנו
מרטין: תודה רבה לך יום טוב

# data[].attributes.headline
חברו הלבן של מרטין	

# data[].attributes.subject
חברו הלבן של מרטין	

# data[].attributes.body
יהלי דסקלו
רבין
מרואיין :תומאס
מראיינת : יהלי דסקלו

שאלה: מהי הסביבה בה גדלת ? כיצד זה בא לידי ביטוי?.
תשובה: הסביבה בה גדלתי הייתה סביבה גזענית ועויינת, זה בא לידי ביטוי בהתנהגות כלפי שחומי העור, ובציבור כדומה לבתי הספר בנפרד.

שאלה: ספר את הסיטואציה שבה נפרדת מחברך מרטין לתמיד.
תשובה: כאשר אבי ביקש להפסיק את הקשר עם מרטין היה מתח רב באוויר, הרגשתי שמחריכם אותי לעשות משהו בניגוד לרצוני מכיוון שהקשר בניי לבין מרטין היה אמיתי וכנה, הסיטואציה נעשתה כאשר מרטין נכנס לחנות וקרא לי לבוא לשחק איתו , אבי קרא לי ואמר לי להגיד למרטין לנתק את הקשר אבי אמר :" תגיד לכושי הקטן את מה שאתה צריך להגיד ותבוא לחנות" מה שנאמר היה שמרטין משפיע לרע עליי אך שנינו יודעים שמה שנאמר לא היה נכון.

שאלה:. ספר לי על מקרה משמעותי שבו הבחנת שמרטין הוא חבר טוב.
תשובה: המקרה המשמעותי שבו הבחנתי שמרטין הוא חבר טוב היה כאשר סיפרתי לו שאנחנו צריכים לנתק קשר , מרטן לא וויתר הוא המשיך לנסות ולהבין מאיזו סיבה אני אומר לו את הדברים הנוראים האלה אך מרטין הבין את הסיטואציה וכעבור עשרות שנים מרטין הגשים את החלום שלי ושלו אך לא במשותף.

שאלה: . מי היה מושפע יותר ממי , מרטין ממך או אתה ממרטין?
תשובה: אבי היה אומר כי אני מושפע ממנו אך זה לא נכון, בין החברות שלי ושל מרטין אף אחד לא היה מושפע , אלא אנחנו חשבנו על אותן הרעיונות .

שאלה: איך שאר האנשים קיבלו את החברות בינכם ?
תשובה: שאר האנשים לא קיבלו את החברות שלנו בעין יפה , רוב הלבנים בארצות הברית היו גזעניים ועוינים כלפי השחורים לכן לא היה ניראה להם כי שחורים ולבנים יכולים להיות חברים , אבי לא אהב את מרטין והרבה פעמים היה אומר לי לא להיתחבר אליו, ולפי כך היה ניתן להבחין כי רוב האנשים לא קיבלו את החברות בנינו

שאלה: האם רצית להמשיך להיות חבר של מרטין ומישהו הכריח ?
תשובה: כן, רציתי להמשיך להיות חבר של מרטין אבל לא יכולתי אבא שלי הכריח אותי , וכאשר ניסיתי לשכנע אותו שדעתו לא נכונה הוא הרביץ לי .

שאלה : איך אתה חושב שמרטין הגיב לאחר כמה שעות שאמרת לו שאתה לא יכול להיות חברו יותר
תשובה: לפי דעתי מרטין הגיב בעיקר בכעס וזעם , היו בו תחושות בלבול , מרטין לא הבין מה הוא עשה רע אך הוא עדיין לא הבין זאת מפני שהוא לא עשה דבר רע.

שאלה: ספר על הפעם הראשונה שבו הכרת את מרטין
תשובה: הפעם הראשונה שבו הכרתי את מרטין הייתה בחנות כליי הכתיבה של אבי , אימו ואחותו של מרטין קנו כליי כתיבה, מרטין רכב מחוץ לחנות על הקורקינט לאחר מכן ניגשתי למרטין עם תלת אופן ושאלתי אותו עם אפשר לרכב על הקורקינט שלו והוא כמובן הסכים ואני הלוויתי לו את התלת אופן, ונסענו זה לצד זה , אימו ואחותו יצאו מהחנות ולמחרת חזרו לקנות לו עפרונות צבעוניים וכך יצא לנו להיפגש שוב .

שאלה: האם אתה חושב שמרטין הצליח ליישם את החלום של שניכם ?
תשובה : לפי דעתי מרטין הצליח להגשים / ליישם את חלומנו זה בא ליידי ביטוי כשהוא נלחם למען זכויות האדם של השחורים בארצות הברית זכה להיות מוביל המהפכה לזכויות האדם ולשוויון ושינה בכך חלק משמעותי בהיסטוריה .

שאלה: באיזה מקום אתה ומרטין אהבתם לשחק? מה שיחקתם שם?
תשובה: אני ומרטין אהבנו לשחק בשדרות אורבן שהיה קרוב לביתו, שיחקנו בגולות קורקינט ותלת אופן.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.body
ליאל איוב
בית ספר: עמנואל מורנו לוד

התמונה מתארת את המצב של העבדים והגזענות כלפיהם באמריקה, הם היו חסרי זכויות שהייתה כלפיהם אפליה הגזענות נוראה , שהם היו צריכים לפנות מקום לאיש לבן שעלה לאוטובוס.

# data[].attributes.headline
ראיון עם דמויות מהסיפור מרטין	

# data[].attributes.subject
ראיון עם דמויות מהסיפור מרטין	

# data[].attributes.body
תלמידי כיתה ז'4
מקווה ישראל - המדור הכללי

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין	

# data[].attributes.body
נועה בן ישי
בית ספר: עמנואל מורנו לוד

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג

# data[].attributes.body
עמרי מלוק, ניתאי גלב, אוהד אלבז ואסף ששון
בית חינוך יצחק רבין תל מונד

# data[].attributes.body
חטיבת הביניים קבוצת יבנה בהדרכת המורה אילת שרים

# data[].attributes.headline
ראיון עם תומאס	

# data[].attributes.subject
ראיון עם תומאס	

# data[].attributes.body
מיקה לואו, אלה ארואטי, דנה בן אליעזר, נעמה בן הרצל, יובל זמיר, שלי לוקר, יהלי פינק, טום וגנר, קרן ליפשיץ, איתי כהן ונעמה זילבר
בית ספר רבין

החלטנו לעשות את הראיון עם תומאס, חבר הילדות הלבן של מרטין. מרטין בא לבקר את חברו כהרגלו אך אביו של תומאס אסר עליו להיפגש עם מרטין כהה העור יותר. בחרנו להמציא סיטואציה בהלוויה של מרטין. תומאס בא לחלוק כבוד אחרון למרטין אך לא התקרב להמולה הגדולה. הוא רק עמד בצד ולפתע כתבים ניגשו אליו.

‍

(אנחנו) "אתה תומאס?" כן למה? "אתה היית החבר הלבן של מרטין בצעירותו?" כן, אבל בשלב מסוים אבא שלי אסר עלי להיפגש איתו "למה?" בגלל היותי לבן, והיותו כהה עור. אבא שלי לא חיבב את כהיי העור. "מה הרגשת שראית את הפרצוף המאוכזב והפגוע של מרטין כאשר אמרת לו שאתה לא יכול להיות חבר שלו יותר?" הרגשתי מאוכזב בעצמי, הייתי מתוסכל מאוד, אהבתי את מרטין אבל הייתי חייב לציית לאבי. "האם אתה מתחרט על שהקשבת לאביך וניתקת קשר עם מרטין?" כן. במיוחד אחרי שראיתי כמה הוא השפיע על השקפת העולם שלנו. איך שהוא נלחם בגזענות, ולעולם לא נכנע. תמיד זכרתי אותו ככה. "האם בתור ילד הבנת את משמעות הגזענות ואת סיבת העונש שאביך נתן לך?" לא הבנתי לעומק, הייתי מודע, אבל ילד בן 6 לא מבין נושא כל כך מורכב כמו זה. צייתי לדברי אבי, זאת לא הייתה תקופה שאפשר למחות נגד ההורים. "האם אתה בעצמך חשבת לנתק קשר עם מרטין? או שזה בא רק מאביך?" זה בא רק מאבי. אני אהבתי את מרטין. חבר טוב ונדיב היה. "האם אי פעם קינאת במרטין בגלל החוכמה והתושייה שלו? בתור ילד כמובן" לא קינאתי אבל מאוד הערכתי את האדם שהוא. "למה לא חזרת לקשר איתו בשנותייך הבוגרות?" מרטין ואני היינו במקומות שונים בחיים, הוא נסע הרבה והיה טרוד מאוד , או לפחות כך שמעתי, ואת האמת, פחדתי שיכעס עליי ועל אבי שהתנהג בגזעניות כלפיו. "מה היית אומר למרטין, אם הוא עדיין היה בחיים והייתה לך אפשרות לומר לו דבר אחד אחרון?" הייתי אומר לו שאני גאה בו על השינוי הגדול שהוא הביא בעולם השוויון והצדק. הייתי אומר לו סליחה שמשפחתי היית גזענית אליו. "האם כעסת על אבא שלך שהחליט בשבילך מה לעשות? ושהוא התנהג בגזענות? האם אתה עדיין כועס?" ברור שכעסתי עליו, הוא לקח ממני את חברי הטוב, אני עדיין מאוכזב מהחלטתו אך אבי השתנה, אני סולח לו, עבר הרבה זמן. ואני לא חושב שגזענות פותרת בעיות. הוא התנהג בהתנשאות." "ותומאס, שאלה אחת אחרונה, למה באת לכאן היום?" מרטין היה בן אדם חשוב בילדותי, ובחייהם של אנשים רבים אחרים, רציתי לבוא ולחלוק לו כבוד אחרון אחרי כל השנים האלו של הנתק.

‍

תודה רבה תומאס.

‍

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
אורן שולמן
בית ספר רבין תל-מונד

# data[].attributes.attachment_link.description
Stream מרטין by Oren Shulman from desktop or your mobile device

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין

# data[].attributes.body
אילת שרים
חטיבת הביניים קבוצת יבנה

יש לנו כמה שאלות בשבילך לאחר שמיעת הספר עליך: מתי הבנת לראשונה שאתה שונה?

הבנתי לראשונה שאני שונה בילדותי, כאשר קרה מקרה ובו לחבר הכי טוב שלי לא הרשו להיות בסביבתי רק בגלל שאני שחור והוא לבן. המקרה הזה גרם לי לשאול שאלות ולתהות: למה? ומכאן התחלתי לחשוב על שינוי העולם והחוקים. מגיל צעיר רציתי לשנות את חוסר הצדק וההתנהגות הנוראית של הלבנים נגד השחורים.

‍

מאיפה היה לך את האומץ בכלל להתנגד לחוק?

זה לא שהיה לי אומץ, היה בי כעס חזק מאוד על כך שמשפילים אותי ואת משפחתי וחבריי, ולא בגלל משהו שהוא אשמתי, או על משהו שאני יכול לשנות. ואני חושב שעם הכמות כעס שהייתה בי לא כל כך חשבתי על זה שיש חוק, ואחרי שהתנגדתי לחוק הרגשתי הרבה יותר טוב אז פשוט המשכתי להתנגד לחוק שלפי דעתי הוא היה חוק טיפשי.

‍

היית מעדיף להיוולד לבן ולא שחום עור?

ממש לא. אני גאה בצבע עור שלי ואני חושב שהחלק שלי בעולם הזה לשנות את המציאות ולגרום לזה שלבנים ושחורים יהיו או ירגישו שווים. אני שמח שזה הצבע עור שלי ולקחתי חלק בלשנות מציאות של מיליוני אנשים.

‍

מתי במהלך המאבק שלך בלבנים הכי פחדת?

כאשר איימו על אשתי, על בנותיי, על הוריי ועל אחיי למאבק. כאשר שמו אנשים שחשובים לי בסיכון, תחשבו שאנשים, שמתנדבים ונותנים יד כדי לחולל שינוי, אנשים חפי-פשע יפגעו,

‍

למה בכלל החלטת להתחיל למרוד ולהיאבק בחוק ולא פשוט לחכות שמישהו אחר יעשה את זה ?

אני החלטתי להיאבק בממשלה ובחוקים הגזעניים כי זה מה שהרגיש לי נכון וזה משהו שהייתי צריך לעשות בשביל כולנו אחרי הכל כולנו שווים ואלוהים אוהב את כולנו כמו אנחנו, לא לפי צבע העור.

‍

האם בשלב כלשהו במאבק, הרגשת שאתה מרים ידיים, שהגיע הזמן לוותר?

לא, אולי היו רגעים קשים, בהם הרגשתי שאני הולך אחורה, במקום להתקדם. אבל בשום שלב במאבק, לא הרגשתי בצורך לוותר, בתור מנהיג המרד, אני מוביל אחרי אנשים, אם אני אוותר, איך לאחרים יהיה את הכוח והביטחון להמשיך?

‍

אתה חושב שאם אותה אישה לא הייתה סוטרת לך אתה היית עושה מה שעשית?

כן, אני חושב שבאיזשהו שלב בחיי הייתי מבין מה שהבנתי והייתי עושה מה שעשיתי. אבל באמת היא הייתה הטריגר שגרם לי להתחיל. אני בטוח שאם זה לא היה קורה אז ככל הנראה היו קורים לי לצערי עוד מקרים אחרים שהיו מניעים אותי למאבק.

‍

אם היית יכול לשנות משהו בחיים שלך מה היית משנה?

הייתי משנה את זה שהייתי מהיר מדי להתנגד לחוק, הרי הרבה אנשים תמכו אבל מנגד לכך הרבה אנשים לא אהבו שהייתי פורע חוק. בנוסף לכך הייתי משנה את זה ששתקתי לאנשים שלא כיבדו את השחורים, רק כי לעולם לא נתנו לנו להרגיש שייכים לא משנה מה עשינו והתנהגו אלינו כמו אל עבדים.

‍

אם היית ראש ממשלה ליום אחד מה היית משנה בחוק? מה היית עושה?

הייתי מחליט שיהיה שוויון זכויות בין שחורים ללבנים ושאין דבר כזה קודם לבנים,הייתי מחליט שאם מישהו היה יורד על אותו בן אדם בגלל צבע עור הוא היה נכנס לכלא.

‍

מה אתה מרגיש עכשיו שאתה יודע שהחוקים הופרו?

אני מרגיש גאווה על זה שהחלום שהשקעתי בו את כל חיי סוף סוף התקיים, שכל מה שאני ועמי נלחמנו עליו ולא ויתרנו למרות כל הקשיים בסופו של דבר התגשם שהשחורים והלבנים שהלכו נגד החוק ובאו להפגין ולא נתנו לחוקים לתת להם הרגשה שהם נחותים מהלבנים לכל אלה שמתו זכרונם לברכה טוב לדעת שהם לא מתו לחינם!! לא להאמין שבארה"ב היה נשיא שחום עור!!

‍

מה דחף אותך להעלות את המודעות של הגזעניים ולעשות עם זה משהוא?

מה שדחף אותי זה היה דבר ראשון כל הסיפורים המזעזעים ששמעתי מאבי , וגם שהייתי בדרך חזור מהתחרות של הנאומים איש לבן קם למורה שליוותה אותי כי היא עמדה ואז הנהג צעק ואמר איש הלבן תחזור מיד למקום שלך אל תדבר איתם הם שחורים ומאז אני רוצה שיהיה שוויון בין הלבנים לשחורים ואז קמה רוזה פארקס והתחילה מה שרציתי להתחיל ואני המשכתי את מה שהיא עשתה.

‍

האם הייתה חושב לעשות שינוי כזה גם היית נולד עם צבע עור לבן?

זו שאלה שהייתי רוצה מאוד לענות עליה בצורה חיובית, אבל אני חושב שזו שאלה שאני לא יכול לענות עליה. כיוון שאולי אם הייתי מישהו אחר לא הייתי נתקל בקשיים הללו, או שהייתי מפחד מהחברה… ולכן אני לא יודע בצורה ודאית מה התשובה. תודה רבה על הראיון, למדנו רבות עליך וממך.

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין

# data[].attributes.body
אורי עמר,שירה מרדכי, נעה ויקלר,גילי זיגרט,מיכל פילוסוף,יעל בן-צבי ונועה
בית ספר רבין- תל מונד

# data[].attributes.headline
ריאיון עם- מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.subject
ריאיון עם- מרטין לותר קינג	

# data[].attributes.body
אופל עבד
בית ספר עופרים

מאיפה היה לך את האומץ להתנגד לכל החוקים שהלבנים "קבעו"?

מאוד עצבן אותי ששופטים אותנו, השחורים רק על פי צבע העור שלנו בלי שהם מכירים אותנו באמת והחלטתי שזה לא ייקרה יותר

‍

איך הרגשת כשהיית צריך לא לשבת באוטובוס עם כיסאות פנויים, לשתות מים בברזיה, לקנות גלידה בחנות רגילה, ולפנות את המדרכה לאנשים לבנים?

הרגשתי נורא, כאילו אני לא שייך לבני האדם האלה, ממש כאילו הם מחומר אחר ואני מחומר אחר. זה היה דוחה והייתי אם תחושה נוראית בלב שלי, מה הם שונים מאיתנו??

‍

איך הרגשת שאבא של תומאס אמר לו לא לשחק איתך?

לא הבנתי בדיוק למה, היינו חברים מאוד טובים מגיל 3 ופתאום לשמוע שאבא של החבר הכי טוב שלך מכריח את הבן שלו לא לשחק איתך, לא להיפגש איתך, ולא לדבר איתך זה היה מאוד מעליב שהוא לא רצה שאני אהיה חבר של הבן שלו רק בגלל צבע העור שלי

‍

איך הרגשת כאשר רוזה פארקס התחילה את המרד של בני האדם השחורים?

הייתי מאושר, עבדתי כל כך קשה כדי שהמרד הזה יקרה ושכל החוקים שהלבנים קבעו ישתנו כי אלו היו חוקים לא הוגנים לנו כבני אדם בלי קשר לאיזה צבע עור יש לנו אז זה נורא נגע לליבי שסוף סוף עוד מישהו שם לב לזה והתחיל את המרד.

‍

כשכל בני האדם השחורים הצטרפו לחרם האוטובוסים שהתחלת היית גאה? הרגשת שהחלום שלך מתגשם?

וואו, מאוד התרגשתי, ללא ספק החלום שלי התגשם.. מגיל קטן רציתי ופעלתי כדי שהדבר הזה ייקרה, שסוף סוף עוד אנשים שחושבים שהחוקים האלה הם לא הוגנים ולא מציגים אותנו כבני אדם יישתנו ולא יהיה הבדל ביני (בני האדם השחורים) לביניהם( בני האדם הלבנים).

‍

האם התרגשת שהבת שלך ( יולנדה ) רוצה ללכת ולמחוא כנגד השלטים שאוסרים לשחורים להיכנס למקום כלשהו?

מאוד התרגשתי שיולנדה, בתי הקטנה בגיל כל כך צעיר רוצה ללכת ולמחוא כנגד החוקים של האנשים הלבנים, הרגשתי שמלאתי את הייעוד שלי כאן, שעשיתי את שלי בעולם הזה.

‍

-האם התבאסת שהכניסו אותך לכלא?

לא התבאסתי שהכניסו אותי לכלא, ידעתי שה' איתי והכל יהיה בסדר. זה שנכנסתי לכלא לא אומר שהפסדתי, להפך, זה רק מראה כמה שהמחאה שלנו מצליחה וסוף סוף יהיה כאן שינוי. אני פועל לצורך צדק ומה שצריך לקרות קורה, האל הטוב שומר עליי.

‍

איך הרגשת שהחלום שלך התגשם?

מדהיםם, אין הרגשה יותר טובה מזה שמה שאתה עובד עליו ופועל למענו מגיל קטן קורה, וסוף סוף מצליח. אנשים הבינו שהחוקים האלה לא הוגנים ופיירים כלפינו וכלפי הילדים שלנו שהולכים לגדול למציאות שכזאת.

‍

תודה רבה לך מרטין, המשך יום טוב☺

‍

# data[].attributes.headline
ראיון מוקלט עם הדמות מרטין

# data[].attributes.subject
ראיון מוקלט עם הדמות מרטין

# data[].attributes.body
ענבר יצחקי
בית ספר רבין

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
המרכז ללימודי רוח

# data[].attributes.attachment_link.title
ראיון מוקלט עם הדמות מרטין | ענבר יצחקי by המרכז ללימודי רוח

# data[].attributes.headline
ראיון עם מרטין

# data[].attributes.subject
ראיון עם מרטין

# data[].attributes.body
רומי דקל
בית ספר: אמירים / רבין

שאלה ראישונה ; איך הגבתה כאשר הבנתה שאתה לא רצוי בכול מיני מקומות ?

תשובה : לא הגבתי מי בחוץ אבל מי ביפנים היה לי קשה מאוד לגלות את זה .

‍

שאלה שנייה ; מה הרגשתה כאשר ראיתה אנשים שפוגעים באנשים שקרובים אליך ?

תשובה : לא האבתי את זה רציתי שההאי צדק הזה יפסק כאן ואכשב שלא תהיה יותר אפליה בין השחומי אור לבין הלבנים.

‍

שאלה שלישית : העם מי שנתן לך את האשרה היה אבראם לינקולן ?

תשובה : כן אני מעריץ אותו אל כך שביזכותו אני לא משרת של איזה לבן .

‍

שאלה רביעית ; מתי אחלטתה שאתה הולך לשנות משהו ?

תשובה : זה לא הייתה אכלתה של רגע אחד זה בכול חיי אני רוצה לשנות את זה ולילחם אל זה .

‍

שאלה חמישית ? איך יתמודדתה קאשר הקטינו אותך ולא נתנו בך שם תיקווה ?

תשובה : ניסיתי להמשיך אלאה ולהצליח הכי חשוב שאני העמנתי בעצמי זה העיקר .

‍

שאלה שישית : עם הייתה יכול להיות לבן הייתה עושה זות ?

תשובה ; אל השאלה הזות אני לא יכול לענות נכייון שאני לא יודעה מה הייתי עושה ברגע האמת .

‍

שאלה שביעית : איך הרגשתה שהייתה מדבר עם אבא של תומס ?

תשובה : הייתי מרגיש רע לא הייתי אוהב לדבר איתו .

‍

שאלה שמינית : איך הגבתה שהבנתה שאת הצריך להילחם בגיזענים במילים ?

תשובה : לא הבנתי איך אני אמור לעשות את זה .

‍

שאלה תשיעית ; מתי שלא הפסקתה לחשוב אל זה שאתה צריך להאוב את מי שסונא אותך מה הרגשתה ?

תשובה ; הרגשתי אי צדק ומשהו לילחם אליו .

‍

שאלה עשר ; העם שמחתה כאשר קפצתה כיתה ?

תשובה : כן כי לא הבדילו אותי בסיטואציה הזות מי שאר הלבנים .

‍

# data[].attributes.headline
ראיון עם קורטה | חלק א'

# data[].attributes.subject
ראיון עם קורטה | חלק א'

# data[].attributes.body
תמרה אלוני
בית ספר: מקווה ישראל חקלאי

# data[].attributes.headline
ראיון עם קורטה | חלק ב'

# data[].attributes.subject
ראיון עם קורטה | חלק ב'

# data[].attributes.body
תמרה אלוני
בית ספר: מקווה ישראל חקלאי

# data[].attributes.headline
המלצה על הספר מרטין

# data[].attributes.subject
המלצה על הספר מרטין

# data[].attributes.body
ליאל איוב
בית ספר: עמנואל מורנו לוד

# data[].attributes.headline
ראיון עם נהג אוטובוס	

# data[].attributes.subject
ראיון עם נהג אוטובוס	

# data[].attributes.body
ארבל לטניק
קרית החינוך אמירים