# data[].attributes.body
Kolm põhimõtet, milles seisnes rüütliseisuse olemus. Esimene neist, ustavus, mis jagunes kolmeks peamiseks osaks: kogukondlikuks, feodaalseks ja poliitiliseks. Vaieldamatult kõige tugevamad olid sidemed, mis põhinesid sugulusel ja ühisel majapidamisel. Tuumaks oli perekond. Seda hoiti koos ja laiendati rüütliseisuse teise aluse, heldekäsulise abil. Sõjakäikudel ja turniiridel saadud saaki tuli jagada perekonnaga. Edu pidi saavutama õigel viisil. Tõeline rüütel omas vahvust. Ta võitles vastavalt reeglitele, sangarlikult ja ausalt. Ta ei tapnud vastaseid, vaid võttis nad lunaraha lootuses vangi.

# data[].attributes.body
Tavaliselt alustas tulevane rüütel seitsmeaastaselt teenistust paažina mõnes aadliperekonnas, kus talle õpetati seltskonnas käitumist ja häid kombeid. Viieteistaastaselt sai paažist kannupoiss: rüütli relvakandja ja saatja, kes ka ise võitlusvõtteid õppis. Kahekümneaastaselt löödi noormees pidulikult rüütliks. Rüütlikslöömise tseremoonias kombineerusid kiriklikud ja sõjalised jooned

# data[].attributes.headline
XIII sajandi krooniku manitsus noorele rüütlile

# data[].attributes.subject
XIII sajandi krooniku manitsus noorele rüütlile

# data[].attributes.body
Pildil mõõgavöö seadmine.

# data[].attributes.body
Ristisõdade ajal rajati Pühal Maal kättevõidetud valduste kaitseks paavstile alluvad sõjameeste vennaskonnad. Nende liikmed andsid mungatõtuse, loobusid ilmalikust elust, perekonnast ja pühendusid ristiusu kaitsele. Ordurüütlid kehastasid sõjamehe ideaali. Esimene oli hospitaliitide ordu ja teine Templiordu ning järgmine Saksa ordu. Selliste ordude hulka kuulus ka 1202. aastal liivlaste, lätlaste ja eestlaste allutamiseks loodud Mõõgavendade ordu.
Pildil Johanniitide kindlus Krak des Chevaliers tänapäeva Süüria aladel (XII sajand).

# data[].attributes.body
Elukutseline ratsasõdalane, kes läbis rüütlikslöömise rituaali. Rüütlitel oli oma iseloomulik relvastus, eluviis ja moraal.