# data[].attributes.headline
Ілюстрація до твору Вальтера Скота "Айвенго"

# data[].attributes.subject
Ілюстрація до твору Вальтера Скота "Айвенго"

# data[].attributes.headline
Англосаксонська література 

# data[].attributes.subject
Англосаксонська література 

# data[].attributes.body
Англосаксонська література V-XI століть

Найдавніший період англійської літератури належить до V-XI ст. нашої ери. Його початок пов'язані з вторженіемна територію Британії в середині V ст. англосаксів і ютів - племен німецького походження; кінець періоду датується 1066 р., коли відбулася битва при Гастінгсі, що завершилася здобуттям Британських островів норманами.

Протягом цих шести століть були створені найбільш ранні з дійшли до нас літературних пам'яток. Вони написані на англосаксонському мові, на основі якого розвивався англійська мова.

До приходу англосаксів Британські острови піддавалися неодноразовим навалам племен з європейського континенту. У VI ст. до н. е.. У Британію вторглися кельти. У I ст. н. е.. Британія була завойована римлянами. Панування Римської імперії тривало аж до V ст. Потім відбулося вторгнення англосаксів. Вони відтіснили кельтів до західних і північно-західні частини острова і влаштувалися в південних, центральних і східних районах Британії.

# data[].attributes.headline
Картина яка відображає Короля Ліра 

# data[].attributes.subject
Картина яка відображає Короля Ліра 

# data[].attributes.headline
Перша сторінка твору "Беовульф" 

# data[].attributes.subject
Перша сторінка твору "Беовульф" 

# data[].attributes.headline
Чарльз Диккенс 

# data[].attributes.subject
Чарльз Диккенс 

# data[].attributes.body
Автор відомих творів " Олівер Твіст " та " Різдвова піснь "

# data[].attributes.attachment_link.title
чарльз диккенс

# data[].attributes.headline
Даніель Дефо 

# data[].attributes.subject
Даніель Дефо 

# data[].attributes.body
Автор відомого пригодницького твору про Робінзона Крузо

# data[].attributes.attachment_link.title
Данієль Дефо

# data[].attributes.headline
Портрет Роберта Бернса ( 1759 - 1796 )

# data[].attributes.subject
Портрет Роберта Бернса ( 1759 - 1796 )

# data[].attributes.body
Шотландський поет

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Цей підручник призначений для студентів гуманітарних факультетів педагогічних університетів і для тих, хто вивчає англійську літературу на факультетах іноземних мов. У ньому представлені основні явища історії англійської літератури від її виникнення в епоху раннього середньовіччя до сучасності. Простежується розвиток однієї з найбагатших літератур світу, дала людству Чосера, Шекспіра, Дефо, Свіфта, Байрона, Діккенса, Шоу і багатьох інших чудових романістів, драматургів і поетів. Творчість кожного з них пов'язано з певною епохою, відображає особливості свого часу, передає думки, почуття і прагнення сучасників. Але, стаючи надбанням національної культури, великі твори мистецтва втрачають значення і для наступних епох. Їх цінність непреходяща.

Англійська література - складова частина світової культури. Кращі традиції англійського мистецтва збагатили світову літературу; твори майстрів англійської художньої прози і поезії, перекладені на багато мов, завоювали визнання далеко за межами Англії.

Знайомство російських читачів з Шекспіром і Дефо, Байроном і Діккенсом має свою історію. Їх творчість, як і спадщина багатьох інших англійських письменників, здавна користувалося в Росії визнанням і любов'ю. В трагедіях Шекспіра грали найбільші актори російського театру, про англійську реалізмі писав Бєлінський, зіставляючи його з гоголівським напрямком в російській літературі; поезія Байрона приваблювала Пушкіна; романами Діккенса захоплювався Л. Толстой. У свою чергу російська література, її геніальні письменники Толстой, Достоєвський, Чехов вплинули на творчість багатьох англійських письменників.

Література Англії пройшла великий і складний шлях розвитку, вона пов'язана з історією країни і її народу, в ній передані особливості англійського національного характеру. Своєрідність її проявилося в середньовічній поезії, в поемах Чосера, в сміливому польоті думки Томаса Мора, в комедіях і трагедіях Шекспіра; воно позначилося в сатирі Свіфта, в комічних епопеях Філдінга, в бунтарском дусі романтичної поезії Байрона, в парадокси Шоу та гуморі Діккенса.

У своїх основних моментах періодизація англійської літератури відповідає періодизації літературного процесу інших європейських країн (Франції, Німеччини, Італії та ін.). Однак історичного розвитку Англії властиві деякі особливості, пов'язані з тим, що буржуазна революція відбулася в Англії в середині XVII ст. тобто набагато раніше, ніж у Франції. Розвиток капіталізму протікало в Англії більш швидкими темпами. Англія стала свого роду класичною країною капіталістичних відносин з усіма властивими їм суперечностями, що позначилося і на характері її літературного розвитку.

Англійська література склалася на території Великобританії. Її витоки беруть початок в усному народнопоетичної творчості племен, що населяли Британські острови. Споконвічні мешканці цих земель - кельти - перебували під римським пануванням (I-V ст.), Потім зазнали нападу англосаксів (V ст.), Які, в свою чергу, в XI ст. були завойовані нащадками скандинавських вікінгів - норманами. Мова англосаксонських племен піддався кельтським, латинським і скандинавським впливам. Змішання різних етнічних почав визначило своєрідність літератури раннього середньовіччя.

Формування англійської нації і національної літературної мови відбувається в XIV в. Затвердження літературної англійської мови пов'язане з діяльністю Чосера, чия творчість ознаменувала перехід від епохи середньовіччя до Відродження. Його "Кентерберійські оповідання" -важливий етап в розвитку англійської літератури; в них бере свій початок процес становлення англійського реалізму з властивим Чосеру майстерністю зображення характерів, гумором, сатиричним осміяння суспільних вад. В епоху Відродження англійська література характеризується інтенсивним розвитком філософської думки, особливо яскраво представленої в працях Бекона - родоначальника англійського матеріалізму - і в "Утопії" Мора, який проголосив можливість існування суспільства без приватної власності. Мор вніс важливий внесок в розвиток соціалістичних ідей і поклав початок утопічному роману нового часу.

Високого рівня досягла ренесансна англійська поезія, що відрізняється різноманіттям жанрів. У творчості поетів-гуманістів Уайєта, Сарри, Сідні і Спенсера великих висот досягло мистецтво сонета, алегоричній і пасторальної поеми, елегії. Розроблена Сідні форма сонета була сприйнята Шекспіром, "спенсерова строфа" стала надбанням поезії романтиків - Байрона і Шеллі. В обстановці національного піднесення епохи Відродження переживають період розквіту англійський театр і драматургія. Грін, Кід, Марло підготували драматургічна мистецтво Шекспіра.

Світове значення Шекспіра - у реалізмі і народності його творчості. Письменник-гуманіст, чиї творіння з'явилися вершиною англійської поезії і драматургії епохи Відродження, Шекспір ​​передав рух історії, переломний характер і трагічні протиріччя свого часу, звернувся до найгостріших політичних проблем, створив незабутньо яскраві, багатогранні характери героїв. Проблема "людина і історія" стала основною в його творчості. Спадщина Шекспіра - вічно живий і невичерпне джерело думок, сюжетів, образів для письменників наступних поколінь. Шекспірівська традиція - традиція реалізму і народності -бессмертна. Вона багато в чому визначила розвиток драми, лірики і роману нового часу.

Поеми і лірика Мільтона, алегоричні повісті Беньяна, вірші Донна, трактати, релігійно-політичні проповіді, перші досліди англійської літературної критики, що належать Драйдену, - все це в своїй сукупності становить своєрідну жанрову систему англійської літератури XVII в.

XVIII ст. - це вік Просвітництва, століття промислового перевороту, важливих досягнень в техніці і науці. Просвіта набуло широкого поширення в країнах Європи; воно було передовим ідейним рухом, пов'язаним з визвольною боротьбою, спрямованої на заміну феодалізму капіталістичними формами відносин. Просвітителі вірили в силу розуму і піддавали його критичного суду існуючі порядки.

В умовах Англії, де буржуазна революція відбулася раніше, ніж в інших країнах (за винятком Нідерландів), XVIII ст. став періодом затвердження буржуазних порядків. З цим пов'язано своєрідність літератури епохи. Ідеї ​​і культура Просвітництва зародилися тут раніше, ніж на континенті, а протиріччя просвітницької ідеології позначилися сильніше, що пояснюється в повній мірі проявився невідповідністю буржуазної дійсності ідеалу гармонійного суспільства. Літературні напрями XVIII в. - класицизм (поезія Попа), просвітницький реалізм (вершиною якого є творчість Філдінга), сентименталізм, що склався як реакція на раціоналізм Просвітництва (Томсон, Юнг, Грей, Голдсміт, Стерн). Жанрові форми літератури англійського Просвітництва різноманітні: памфлет, нарис, фарс, комедія, міщанська драма, "баладна опера", поема, елегія. Ведучий жанр - роман, представлений в його різних модифікаціях в творчості Дефо, Свіфта, Річардсона, Філдінга, Смоллета, Голдсміта, Стерна.

Традиції просвітницького роману продовжили своє життя в творчості англійських критичних реалістів XIX ст. -Діккенса і Теккерея; "Робінзон Крузо" Дефо поклав початок розвитку "робінзонади" в світовій літературі; психологізм Стерна став школою майстерності для романістів наступних поколінь. На рубежі XVIII-XIX ст. в англійській літературі формується новий напрям - романтизм.

Особливості суспільно-політичного життя Англії зумовили більш тривалий, ніж в інших європейських країнах, існування романтичного руху. Його початок пов'язаний з предромантизмом XVIII століття, завершальна стадія відноситься до кінця XIX ст. Розквіт романтизму, сформованого як особливий напрямок під впливом Французької буржуазної революції 1789-1794 рр. припадає на кінець XVIII - початок XIX в.

Своєрідність романтичного напряму визначається перехідним характером епохи, зміною феодального суспільства буржуазних, що не приймається і засудженим романтиками. Романтизм в Англії з особливою силою відбив відчуження особистості, розірваність свідомості і психології індивіда, що живе в період перехідного і нестійкого часу, виконаного трагічних протиріч, напруженої боротьби нового і старого. У романтичному мистецтві проявилося прагнення до зображення особистості як самоцінною, що живе своїм яскравим внутрішнім світом.

Перехідний і підготовчої стадією в становленні романтизму як реакції на просвітництво з'явився предромантизм, представлений в Англії творчістю таких письменників і поетів, як Годвін, Чаттертон, Редкліф, Уолпол, Блейк. Раціоналістичної естетики класицизму предромантиков протиставили емоційне начало, чутливості сентименталистов -таінственность і загадковість пристрастей; для них характерний інтерес до фольклору.

Формування естетичних поглядів і принципів англійських романтиків обумовлено як особливостями сучасної їм реальності, так і характером їх ставлення до філософсько-естетичним концепціям епохи Просвітництва. Оптимістичні уявлення просвітителів, їх віра в можливість громадського вдосконалення відповідно до законів розуму були критично переглянуті романтиками. Рішучої переоцінці піддалися погляди просвітителів на людську природу: романтиків не задовольняло раціонально-матеріалістичне тлумачення людини та її буття. Вони акцентували емоційне начало в людині, не розум, а уява, властиві внутрішнього світу людини протиріччя, постійні напружені шукання, бунтівливість духу, що з'єднується з спрямованістю до ідеалу і почуттям іронії, розумінням неможливості його досягнення.

У творчості англійських романтиків позначається національна традиція фантастико-утопічного, алегоричного і символічного зображення життя, традиція особливого драматичного розкриття ліричних тем. Сильні, разом з тим, і просвітницькі ідеї (у Байрона, Скотта, Хезлітта).

Романтики були єдині в своєму прагненні прокласти дорогу новому мистецтву. Однак між письменниками різної ідейно-політичної орієнтації ніколи не припинялася гостра естетична полеміка. Ідейно-філософські розбіжності і розбіжності призвели до виникнення кількох течій всередині романтизму. В англійському романтизмі кордону між течіями визначилися досить чітко. У літературі Англії епохи романтизму виділилися "озерна школа" ( "лейкистов"), до якої належать Вордсворт, Колрідж і Сауті; революційні романтики -Байрон і Шеллі; лондонські романтики - кита, Лем, Хезлітт. Поєднання романтизму з яскраво вираженими рисами реалізму характерно для творчості Скотта - творця історичного роману.

Жанрова система романтизму характеризується в основному різноманіттям поетичних форм (ліричні вірші, ліро-епічна і сатирична поема, філософська поема, роман у віршах і ін.). Істотним внеском в розвиток роману стала творчість Скотта, історизм якого зіграв важливу роль в становленні реалістичного роману XIX в. У 30-40-і рр. XIX ст. як провідний напрям в англійській літературі стверджується критичний реалізм. Свого розквіту він досягає в період найвищого піднесення чартистського руху - в другій половині 40-х рр.

У другій половині XIX ст. в літературному процесі Англії позначилися нові тенденції. У творах Дж. Еліот, а пізніше в творчості Мередита, Батлера і Гарді розробляються нові принципи створення характеру, зображення внутрішнього світу людини. Сатирична гострота, публіцистична пристрасність змінюються більш пильною увагою до сфери духовного життя героїв, крізь призму якої розкриваються конфлікти дійсності. Особливості літератури цього періоду проявилися в процесі її психологізації, в драматизації роману, посилення в ньому трагічного початку і гіркої іронії.

На рубежі XIX-XX ст. літературний процес в Англії характеризується інтенсивністю і складністю свого розвитку. Естетський суб'єктивізм захищає Пейтер, що зробив вплив на Оскара Уайльда; "Літературу дії" представляє Кіплінг; соціалістичний ідеал проголошує Морріс; традиції реалістичного роману переломлюються в творчості Беннетта і Голсуорсі.

Перша світова війна 1914-1918 рр. позначила початок нового періоду в історії і літературі. Розквіт англійського модернізму пов'язаний з діяльністю Джойса, Еліота, Вулф і Лоуренса. В їх творчості проявилося нове художнє мислення, новий художній мову. У період між двома світовими війнами продовжують свій творчий шлях і письменники старшого покоління -Шоу, Уеллс, Голсуорсі, Форстер. У XX ст. і особливо інтенсивно після другої світової війни Британська імперія переживає період свого краху. Національно-визвольна боротьба народів колоніальних і залежних країн змінила положення Великобританії на світовій арені. Вона втратила своє становище колоніальної держави, що не могло не справити істотного впливу на перебудову національної самосвідомості англійців, стимулювавши прагнення усвідомити новизну ситуації, в світі і всередині країни ситуації і свою "англійську сутність".

Надії, пов'язані з завершенням війни, змінювалися розчаруванням; невлаштованість молодого покоління викликала настрої критицизму, роздратування, ностальгії, глибокої незадоволеності. Плеяда "сердитих молодих письменників" - характерне явище в літературному житті післявоєнної Англії 50-х рр. У 60-70-і рр. увагу багатьох письменників привернула проблема ефективності науково-технічних досягнень для доль людства. Розвиваючись в умовах загострення суспільних і расових протиріч, робочого і студентського руху, література не могла не реагувати на нестабільність ситуації, що складається. Починається процес пошуків об'єднує "національної ідеї". Деіндустріалізація породила повернення до мрії про "веселою старої Англії", яка протистоїть культу технізації, яка не виправдала сподівань, які на неї покладалися.

У жанровій системі англійської літератури сучасної епохи провідне місце, як і в попередні епохи, належить роману. У сучасному романі виявляються різні і в той же час взаємопов'язані риси жанрової типології (роман епічний і драматичний, панорамний і метафоричний, ліричний і документальний, інтенсивний і екстенсивний, доцентрові і відцентрові, об'єктивний і суб'єктивний). Тяжіння до драматичної і трагедійної структурі поєднується в ньому з сатиричним началом. Розвивається форма епічного циклу. Найбільші англійські романісти в сучасній англійській літературі - Грін, Во, Сноу, Голдінг, Мердок, Спарк, Фаулз. Серед драматургів широку популярність завоювали Осборн, Бонд і Пінтер; серед поетів - Роберт Грейвз і Ділан Томас.

Схожі статті

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
буржуазна революція відбулася

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія англійської літератури

# data[].attributes.attachment_link.description
Цей підручник призначений для студентів гуманітарних факультетів педагогічних університетів і для тих, хто вивчає англійську літературу на факультетах іноземних мов. У ньому представлені основні явища історії англійської літератури від її виникнення в епоху раннього середньовіччя до сучасності. Простежується розвиток однієї з найбагатших літератур світу, дала людству Чосера, Шекспіра, Дефо, Свіфта, Байрона, Діккенса, Шоу і багатьох інших чудових романістів, драматургів і поетів.