# data[].attributes.headline
Дитинство 1814

# data[].attributes.subject
Дитинство 1814

# data[].attributes.body
Народився Тарас Шевченко 9 березня (25 лютого) 1814 року в селі Моринці в сім’ї хліборобів Григорія та Катерини Шевченко. Незабаром після його народження вони переїхали до села Кирилівки, де й пройшло все Тарасове дитинство
Батько змушений був чумакувати та возив панську пшеницю до Одеси, Києва та інших міст. Коли Тарас підріс, батько брав його з собою. Про одну з таких мандрівок Шевченко згадує в своїй повісті «Наймичка».

У 9 років малий Тарас втратив матір. Батько, залишившись з малими дітьми, змушений був одружитися з вдовою Оксаною Терещенко, яка мала трьох своїх дітей.

Незабаром, в 11 років Тарас осиротів, залишившись з мачухою.

# data[].attributes.headline
У Енгельгарда 1829 рік

# data[].attributes.subject
У Енгельгарда 1829 рік

# data[].attributes.body
Козачкувати Тарас почав в маєтку пана в селі Вільшана. Та згодом, навесні 1829 року, разом з обозом пана переїжджає до міста Вільно, де потайки перемальовує картини, а також знайомиться з польською мовою та літературою. Тут, у Вільно, Шевченка віддають вчитися малюванню до майстерні Яна Рустема.
Пробувши у Вільно трохи більше року поміщик Шевченка разом із своїми слугами переїжджає до Санкт-Петербургу, куди його було переведено.

Пан, помітивши здібності Тараса до малювання, вирішив віддати його на чотири роки до артілі художника-декоратора Василя Ширяєва. Разом з ним Шевченко бере участь у розпису Великого театру як підмайстер-рисувальник.

В Петербурзі Шевченко знайомиться зі своїм земляком Іваном Сошенко. Тут же він зустрів й К. Брюллова, В. Жуковського, В. Григоровича, О. Венеціанова, А. Мокрицького, які зіграли ключову роль у подальшому визволенні поета з кріпацтва

# data[].attributes.headline
Викуп із кріпацтва 1838 р.

# data[].attributes.subject
Викуп із кріпацтва 1838 р.

# data[].attributes.body
Звільнившись з кріпацтва, Шевченко починає навчатися в Імператорській Академії Мистецтв, відвідуючи заняття як вільний слухач. Навчання він починає під керівництвом Карла Брюллова, користується його багатою бібліотекою.

# data[].attributes.headline
Академічні роки 1840 р.

# data[].attributes.subject
Академічні роки 1840 р.

# data[].attributes.body
Завдяки наполегливій роботі над собою Шевченко домагається значних успіхів у живопису. Він став чудовим портретистом та великим майстром акварельного рисунка і за успіхи у навчанні одержує від Академії три срібних медалі: у 1840 році за картину «Хлопчик — жебрак, що дає хліб собаці» та 1841 року за картину «Циганка-ворожка». Перший малюнок, за який Тарас Григорович одержав срібну медаль у 1839 році, до нас не дійшов.

На відміну від інших студентів Академії, він у своїх творах змальовує людей з народу — дівчина-кріпачка, діти, циганка та інші, намагаючись привернути увагу суспільства до пригнобленого люду

# data[].attributes.headline
На Вкраїні милій 1843 р.

# data[].attributes.subject
На Вкраїні милій 1843 р.

# data[].attributes.body
У травні 1843 року Тарас Шевченко разом з Євгеном Гребінкою виїжджає до України. Він подорожує по селах і містах, спілкується з народом, виконує низку етюдів та начерків.

На початку червня відвідує Київ та Київщину, знайомиться із студентами та інтелігенцією, вивчає історичні й культурні пам’ятки, записує народні пісні та перекази, замальовує краєвиди та стародавню архітектуру.

Наприкінці літа подорожує півднем України. Згодом, в жовтні, оселяється в Яготині у флігелі маєтку князя Миколи Рєпніна.

Наприкінці лютого 1844 повертається до Петербурга, де продовжує навчання в Академії Мистецтв.

По закінченню Академії Мистецтв в 1845 році Шевченко отримує документ на право поїздки в Україну, куди виїжджає наприкінці березня. У грудні хворий поет у Переяславі пише свою видатну поезію «Заповіт», де пристрасно закликає народ до збройного повстання.

# data[].attributes.headline
На засланні (30 травня) 1847 р.

# data[].attributes.subject
На засланні (30 травня) 1847 р.

# data[].attributes.body
30 травня 1847 року Шевченкові оголошено царський вирок про заслання його в Окремий Оренбурзький корпус рядовим солдатом «під суворий нагляд із забороною писати й малювати». Свою службу він проходив в Орській кріпості.

Незважаючи на суворий нагляд, Шевченко намалював автопортрет, продовжує писати поетичні твори, які вміщав у невеликі «захалявні книжечки».

«Захалявна книжечка», яку Тарас Шевченко ховав за халявою свого чобота і в яку він писав свої поезії на засланні.У травні 1848 року Тараса Григоровича зараховано до складу експедиції контр-адмірала Олексія Бутакова. Експедиція мала завдання вивчити і науково описати Аральське море. В експедиції Шевченко виконав ряд пейзажних малюнків та продовжує працювати над літературними творами.

У листопаді 1849 року після важкого переходу через пустельні степи поет прибув до ОренбургаЗа порушення царського наказу про заборону писати й малювати Шевченка знову було заарештовано та під конвоєм відправлено до Орської кріпості. 17 жовтня 1850 року Шевченко прибув у Новопетровське укріплення, куди його було заслано. У Новопетровську він пробув довгих 7 років, поки його друзі не домоглися від уряду звільнення Тараса Григоровича із заслання.

Під час своєї служби у засланні, він брав участь в експедиції в гори Каратау, де попри заборону створив біля 100 малюнків. У 1852 році Тарас Шевченко почав писати прозові твори російською мовою. Згодом йому було полегшено умови заслання завдяки дружнім стосункам з новим комендантом укріплення.

1855 року розпочав листування з художником, віце-президентом Академії мистецтв Федором Толстим стосовно клопотання щодо свого визволення.

# data[].attributes.headline
Повернення із заслання 2 серпня 1857 р.

# data[].attributes.subject
Повернення із заслання 2 серпня 1857 р.

# data[].attributes.body
2 серпня 1857 року на рибацькому човні Тарас Шевченко виїхав з Новопетровського укріплення до Астрахані. А потім на пароплаві вирушає до Нижнього Новгорода. Над Шевченком встановлюється таємний поліцейський нагляд. У 1858 році він виїжджає в Москву, а звідти у Петербург.
Остання подорож митця до України відбулась влітку 1859 року. 15 липня Тараса Григоровича було заарештовано втретє, але після закінчення слідства йому було дозволено повернутися в Петербург.
В січні 1860 року вийшло доповнене новими поезіями видання «Кобзаря». На початку вересня винесена постанова Ради Академії мистецтв, про надання Шевченку звання академіка гравюри. В січні 1861 року надруковано «Буквар Южноруський», упорядкований Тарасом Григоровичем.

# data[].attributes.body
Важко захворівши ще наприкінці 1860 року, Тарас Шевченко продовжує працювати, листується з друзями, малює.

Тарас Григорович пішов із життя 26 лютого 1861 року. Його тіло було поховане на Смоленському кладовищі в Петербурзі, але потім згідно із «Заповітом», його прах було перевезено до України.

10 травня 1861 року біля Канева на Чернечій горі поховано Тараса Григоровича Шевченка.
Неосяжний вклад Тараса Григоровича Шевченка в світову культуру шанується не лише в Україні, а й за її межами: по всьому світу нараховується більше 1200 пам’ятників Шевченку, його іменем називаються міста, вулиці, навчальні заклади, на його честь знімається безліч фільмів та ставляться п'єси.

Шевченко навіки став невід’ємною часткою історії та культури українського народу.