# data[].attributes.headline
צורך שהוא גם אישי וגם לאומי

# data[].attributes.subject
צורך שהוא גם אישי וגם לאומי

# data[].attributes.body
המשורר מבטא גם צורך אישי וגם לאומי. הצורך האישי בא לידי ביטוי בכך שהוא כותב בגוף ראשון יחיד ולא רבים - לבי, אנוכי, אוכל, אשלם, נדרי, אני וכו'... הצורך הלאומי בא לידי ביטוי במילים - ציון, אדום/ערב (הדתות), המקומות הגאוגרפים (סְפָרַד, עַפְרוֹת דְּבִיר)

# data[].attributes.headline
רבי יהודה הלוי מבטא בש

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי מבטא בשיר געגוע עמוק לציון ולארץ ישראל. לדעתי, זהו צורך אישי ולאומי כאחד. מצד אחד הוא מתאר את רגשותיו האישיים במילים "ליבי במזרח", ומצד שני הוא מבטא את הכמיהה של העם היהודי כולו לשוב לציון.

# data[].attributes.body
השיר הזה מרגש אותי משום שמובעים בו רגשות אנושיים אותנטיים. רבי יהודה הלוי חושף את הגעגועים שלו לציון ואת יסוריו בעקבותיהם. ברור שהוא מעלה גם צורך לאומי, משום שרבים בגולה וכמהים לעלות ארצה. אהבתי את הכתיבה בזעות האמצעים הרטוריים הרבים: אקרוסטיכון, שאלות רטוריות, צימודים, הרמזים ועוד.

# data[].attributes.body
שאיפתו של ריה"ל לארץ ישראל היא שאיפת העם כולו לאורך ימי הגלות. הקושי בחבל אדום ובכבל ערב גם הוא תורם לשאיפה לעלות לציון. אפשר להתייחס לשיר כאל סינקדוכה (אמצעי ספרותי המגדיר את השלם ע"י התייחסות לחלק מתוכו. ריה"ל הוא חלק , פרט מתוך הכלל המלמד על כולו.

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי מבטא געגוע לארץ ישראל. הצורך שלו הוא צורך אישי, לצדו קיים גם צורך לאומי לחזור לשורשים.

# data[].attributes.body
אמנם יש רמזים לחשיבות לאומית אבל הם בטלות בשישים לעומת הקול האישי שהדובר משמיע. השיר נפתח בהתייחסות ללב שלו, כל כך אישי.

השיר מדבר רק על ההרגשה הסובייקטיבית שלו שלעזוב את כל הטוב של ספרד יהיה בעיניו טוב כמו לראות את החורבות של בית המקדש.

א

# data[].attributes.body
משתמש בצורך אישי- בכמיהה האישית שלו לעורר צורך לאומי, שעם ישראל משכנו בציון

# data[].attributes.headline
צורך אישי לאומי 

# data[].attributes.subject
צורך אישי לאומי 

# data[].attributes.body
לדעתי, יש בשיר ביטוי לצורך אישי של יהודה הלוי להגיע לארץ ישראל מתוך כמיהה וחיבור רוחני עמוק. הצורך האישי שלו מבטא את התחושה של העם היהודי בגלות באותה תקופה ולכל יש בו גם צורך לאומי.

# data[].attributes.headline
קריאת השיר השאירה בי ר

# data[].attributes.body
קריאת השיר השאירה בי רגע של עצירה — הזכירה לי איך הלב יכול להיות במקום אחד, גם כשאני נמצאת במקום אחר לגמרי. משהו בין געגוע לבין ידיעה פנימית שקטה על איפה הבית האמיתי שלי נמצא.

# data[].attributes.headline
צורך לאומי לחזור לארץ ישראל 

# data[].attributes.subject
צורך לאומי לחזור לארץ ישראל 

# data[].attributes.headline
צורך אישי וצורך לאומי גם יחד. כמיהה וגעגועים למקום נכסף שאליו רוצים להגיע. היחיד הפרט וגם הקבוצה.

# data[].attributes.subject
צורך אישי וצורך לאומי גם יחד. כמיהה וגעגועים למקום נכסף שאליו רוצים להגיע. היחיד הפרט וגם הקבוצה.

# data[].attributes.body
השיר מנוסח באופן אישי אך מדבר על געגוע לבית לאומי חיפוש ה"דביר"-ביהמ"ק. אנוכי בסוף מערב-מחדד את המקום האישי של הכותב. גם פיזית וגם מהותית-רגשית. הוא מתגעגע ומרגיש בעצמו את הגעגוע הלאומי.

# data[].attributes.headline
מדובר בצורך אישי של גע

# data[].attributes.body
מדובר בצורך אישי של געגוע, אבל יש גם געגוע לאומי של עמ"י לא"י, לאחר חורבן וגלות. הוא מדבר על החורבן הלאומי בשיר, במפורש: "עפרות דביר נחרב"

# data[].attributes.body
צורך לאומי, של ציונות והאפשרות לעם היהודי לעלות לארץ ישראל

# data[].attributes.headline
ריה"ל אומנם מבטא צורך אישי, אולם לצד זאת קיים גם צורך לאומי. 

# data[].attributes.subject
ריה"ל אומנם מבטא צורך אישי, אולם לצד זאת קיים גם צורך לאומי. 

# data[].attributes.body
אני חושבת שריה"ל מביע כאן צורך לאומי לחזור לארץ ישראל, הוא מתבטא בלשון יחיד במקום תחושת כלליות ואחדות של היהודים. כותב את המיית הלב של העם לחזור למולדת, למקום השכינה

# data[].attributes.body
בעיני השיר ליבי במזרח אולי מבטא כמיהה לאומית או רגש קולקטיבי לאומי-דתי, אך ברמה האנושית-אישית הוא מבטא את החיפוש אחר משמעות. ולפי השיר, המשמעות אינה בחיים נוחים, או שזה שלא חסר כלום. היא טמונה באיזה אידיאל או איחוד של הנפש עם המרחב שנכון לה. ומה שנכון לו בעצם היותו יהודי הוא איחוד עם ציון.

# data[].attributes.body
לדעתי יהודה הלוי מבטא בשיר צורך בחזרה לשורשים. זהו צורך אישי ולאומי יחדיו . אמירתו כי "יֵקַר בְּעֵינַי רְאוֹת עַפְרוֹת דְּבִיר נֶחֱרָב" היא אמירה לאומית מאוד.

# data[].attributes.headline
ליבי במזרח ואנוכי בסוף מערב

# data[].attributes.subject
ליבי במזרח ואנוכי בסוף מערב

# data[].attributes.body
זהו ביטוי לארץ ישראל הרחוקה. ביטוי לאומי כי היהודים הנרדפים נזקקו לבית משלהם הלא הוא ארץ ישראל ואהבת הציונות

# data[].attributes.headline
כמיהה וכיסופים

# data[].attributes.subject
כמיהה וכיסופים

# data[].attributes.body
השיר הוא כמיהה וכיסופיםלמקום,לתחושה, לעבר מזהיר,לתקופה שחלפה. יש בו השתוקקות ותפילה,חיבור לגורל לאומי ואישי כאחד, שניחלקים המתחבריםלשלםאחד ומרכיביםאתזהותו שלהכותב.

# data[].attributes.headline
צורך אישי וצורך לאומי

# data[].attributes.subject
צורך אישי וצורך לאומי

# data[].attributes.body
בשל הגעגועים והכמיהה העזה לארץ ישראל ריה"ל נמצא בסערת רגשות אישית. תחושה זו הייתה נחלתם של רבים בקרב העם היהודי שחי בגלות, כלומר גם צורך לאומי.

# data[].attributes.headline
יהודה הלוי (איתמר לוי)

# data[].attributes.subject
יהודה הלוי (איתמר לוי)

# data[].attributes.body
יהודה הלוי מבטא צורך בסגירת פערים/מרחקים/קצוות. להבנתי השאלה המציגה את הצורך כאישי או לאומי בינארית מדי. זה לא "או" אלא "גם". לתמיכה, המילה הראשונה בשיר היא "ליבי" - גוף ראשון יחיד. - אבל הסיטואציה שהוא מתארת היא כמובן גם לאומית (ציון)

# data[].attributes.headline
הצורך בתחושת שייכות למקום בו אתה נמצא

# data[].attributes.subject
הצורך בתחושת שייכות למקום בו אתה נמצא

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי מרגיש צורך פנימי להרגיש שייך למקום בו הוא נמצא, והצורך הזה חזק מכל טוב שהוא מקבל במקום אחר. מדובר כאן בצורך אישי כי הוא מדבר על הקושי להנות מהטיבו של המקום בו הוא נמצא.

# data[].attributes.headline
הצורך הוא בתחושת הבית. הצורך הלאומי הוא אישי. טעם האוכל הוא המטאפורה היסודית לתחושת הניתוק מן האוכל הביתי, המנחם, המרגיע. האוכל של ספרד אינו רע, אך יקל בעיני המשורר לעזוב את "כל טוב ספרד", על אף שהוא יודע כי הבית אינו מפואר אלא חרב. 

# data[].attributes.subject
הצורך הוא בתחושת הבית. הצורך הלאומי הוא אישי. טעם האוכל הוא המטאפורה היסודית לתחושת הניתוק מן האוכל הביתי, המנחם, המרגיע. האוכל של ספרד אינו רע, אך יקל בעיני המשורר לעזוב את "כל טוב ספרד", על אף שהוא יודע כי הבית אינו מפואר אלא חרב. 

# data[].attributes.body
אני חושבת שמדובר בצורך אישי שבא לידי ביטוי בשימוש בגוף ראשון, תחושות אישיות, געגועים. יחד עם זאת הצורך האישי מבטא גם צורך לאומי שבא לידי ביטוי באזכור הדתות, המולדת, ירושלים

# data[].attributes.headline
השיר מנוסח בנימה אישית

# data[].attributes.body
השיר מנוסח בנימה אישית אבל ניכר שהמשורר מתכוון לאומה שלמה שכמהה לחזור אל א"י. הוא מזכיר את הדתות השונות ועולה מן השיר תחושה של עם שלם שכמה לחזור לארץ ישראל ומתגעגע אליה

# data[].attributes.headline
הצורך הוא אישי כי הוא 

# data[].attributes.body
הצורך הוא אישי כי הוא מתאר את הגעגוע שלו לארץ ישראל

# data[].attributes.body
אני מפרש את השיר בתור שיר אישי, כמעט לירי, שבו המשורר מביע את רצונו העז לעלות לא"י. הוא יודע שבכל הוא מוותר על הנוחות, העושר, הכבוד שיש לו בספרד המלאה כל טוב. הוא מוכן להקריב כל אלו כדי לחזות בירושלים החרבה במו עיניו, כנראה באחרית ימיו. יש פה איזו הבנה בוגרת של אדם בערוב ימיו, המבין כי הכל הבל הבלים, הוא מחפש להתנתק מהנאות גופניות וגשמיות ולהחבר יותר למקום הרוחני, להגשים את המסע של יהודי דתי מאמין. הוא מודע לקשיים הגדולים העומדים בדרכו, גיאוגרפיים, מדיניים-פוליטיים ואישיים.

# data[].attributes.body
לדעתי מדובר בציונות - צורך שהוא גם אישי וגם לאומי - הרצון להגיע לארץ ישראל, כיהודים (לא להמיר דתנו)

# data[].attributes.body
צורך שהוא לא רק אישי אלא לאומי להגיע לארץ ישראל

# data[].attributes.headline
אני מאמינה שהצורך שבא 

# data[].attributes.body
אני מאמינה שהצורך שבא לידי ביטוי בשיר הוא צורך אישי, למרות שהוא עשוי לבטא צרכים לאומיים. המשורר מביע את רצונו להיות בארץ ישראל, זה יכול להיות גם כרעיון כללי את התשוקה שלו לעם היהודי לחזור לארצו

# data[].attributes.headline
צורך של רבי יהודה הלוי - ימית הגלילי

# data[].attributes.subject
צורך של רבי יהודה הלוי - ימית הגלילי

# data[].attributes.body
בשיר "ליבי במזרח", רבי יהודה הלוי מתאר כמה חזק הוא רוצה לחזור לירושלים. הוא מרגיש געגועים עמוקים לעיר, הן בגלל שהיא חשובה לו מבחינה דתית, הן בגלל שהיא מולדת שלו, והן בגלל שהוא מרגיש בודד בגלות. האוכל שהוא הנאה בסיסית של החיים אינה מתאפשרת בגלל שהוא מתגעגע

# data[].attributes.body
אני חושבת שהצורך של ריה"ל הוא צורך אישי שמייצג צורך לאומי. ריה"ל כותב על עצמו בגוף ראשון אך לא כאיש פרטי אלא כמייצג עם שלם. זה שהוא מזכיר בשירו גם את הנצרות וגם את האיסלאם מוכיח שהוא כותב בשם כל עם ישראל, כי בד"כ אדם שנמצא במקום מסויים נפגש או עם הנצרות או עם האיסלאם. האיזכור של שניהם נמצא כי הוא כותב את רחשי ליבם של כל איש מישראל.

# data[].attributes.body
אני חושבת שרבי יהודה הלוי מבטא בשירו תחושה אישית- כותב בגוף ראשון יחיד- ליבי אנוכי אך גם תחושה כללית שרווחה בציבור שלם. הוא כותב מתוך געגוע וכמיהה ומעין תסכול- הוא מונה את הקשיים הרבים שמונעים ממנו ליישם את רצונו- המרחק, השלטון, המצב. השימוש הרב בהרמזים מן המקרא הקשורים לקשיים או אירועים של העם כולו מחזקים את ההנחה שהוא משקף בשירו קושי כללי ולא רק אישי.

# data[].attributes.body
כמיהה עזה לא"י.

# data[].attributes.headline
ריה"ל מבטא את כמיהתו העזה לארץ ישראל. הוא משתמשת בניגודים כדי להמחיש את תחושותיו העזות. 

# data[].attributes.subject
ריה"ל מבטא את כמיהתו העזה לארץ ישראל. הוא משתמשת בניגודים כדי להמחיש את תחושותיו העזות. 

# data[].attributes.headline
ליבי במזרח - סיגל

# data[].attributes.subject
ליבי במזרח - סיגל

# data[].attributes.body
השיר עוסק בתחושת חסר, באי מימוש עצמי ורוחני של אדם שחייו טובים אך הוא לא מממש את הצורך הרוחני שלו. המטאפורה ליבי במזרח ממחישה היטב היכן הוא נמצא. גם בבית האחרון היכן שישנו ארמז/שיבוץ למילה דביר - מזכיר לנו כי הדובר מוכן לראות את בית המקדש החרב בירושלים, על כל הצער והכאב שכרוך בכך על פני כל היופי שיש לגולה להציע.
הערה קטנה - שימו לב כי האקרוסטיכון בשיר מוטל בספק שהרי לא"י הוא ביטוי לשוני מאוחר יותר.

# data[].attributes.headline
אני חושבת שהרבי מעלה קושי אישי מאוד חזק הוא נמצא בסערת רגשת, נראה שהוא סובל ממד. הוא משתמש  שאלות איך ואיכה, מראה על קושי רב

# data[].attributes.subject
אני חושבת שהרבי מעלה קושי אישי מאוד חזק הוא נמצא בסערת רגשת, נראה שהוא סובל ממד. הוא משתמש  שאלות איך ואיכה, מראה על קושי רב

# data[].attributes.body
הצורך הוא קודם כל אישי, הכותב מתאר את הסבל האישי שלו בגעגועיו לציון. ברובד נוסף, החוויה המתוארת גם היתה משותפת לאנשים רבין ולכן היא גם לאומית

# data[].attributes.body
בשיר ליבי במזרח ריה"ל מבטא את געגועיו המייסרים לציון - א"י כאשר הוא נמצא בספרד תחת שלטון האסלאם ואילו ציון תחת שלטון רומי- נוצרי. השיר מביא לידי ביטוי את הקשר העמוק שהוא מרגיש לציון. את רגשותיו הוא מביע באמצעים שונים המדגישים את המרחק הגיאו והכבלים השונים שאינם מאפשרים לו לממש את כמיהתו. את תחושותיו הוא מעביר באמצעים ספרותיים שונים המקובלים בשירת ימי הביניים כמו שאלות רטוריות, הרמז, תקבולת ניגודית ועוד.

# data[].attributes.headline
ר׳ יהודה הלוי

# data[].attributes.subject
ר׳ יהודה הלוי

# data[].attributes.body
בשיר יש ביטוי אישי להגיע לארץ ישראל. הרצון הוא אישי וחזק והכמיהה היא רבה. מעבר לכך הוא מבטא את כמיהת העם היהודי כולו בגולה, לשוב לארץ אבותיו.

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי מתאר צורך פנימי עז, כמיהה, השתוקקות, לעלות לארץ ישראל.
הצורך האישי מבטא כמיהה לאומית של גלות שנמשכת על גבי אלפי שנים. כמיהה של עם.

# data[].attributes.headline
אצל ריה"ל כל המאווים מבטאים צורך לאומי. הוא מדבר בגוף ראשון על צורך לאומי

# data[].attributes.subject
אצל ריה"ל כל המאווים מבטאים צורך לאומי. הוא מדבר בגוף ראשון על צורך לאומי

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי מבטא את הכמיהה הגדולה להיות פה, בארץ ישראל. כמיהתו וכמיהת העם.
בשיר עצמו הוא מתנסח בגוף מדבר, על עצמו. הרגשות המוצגים גם הן שלו בלבד. אבל ברור שהוא מבטא כמיהה של כלל העם דרך התבטאויותיה אצלו.

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי חי בתקופה קדומה והיתה לו שפה עשירה ביותר. כשאני קורא את השיר אני מרגיש שהוא חי ברמת חיים אחרת, נשגבה יותר, עמוקה. כל מילה אצלו היא זהב, היא אמיתית, היא עם מחשבה. האם כך גם היתה שפת הדיבור? האם העברית היתה כה שגורה על לשונו? הרבה פעמים אני שואל את עצמי שאלות כאלו כאשר אני קורא טקסטים. ולאחרונה חשבתי על זה שאצל בן גוריון נגיד אין הבדל משמעותי בין הכתיבה לדיבור. אז אולי כך היו מדברים פעם? תעלומה...

# data[].attributes.headline
שיר כמיהה וגעגוע לאר

# data[].attributes.body
שיר כמיהה וגעגוע לארץ ישראל, לשלום ושייכות למקום.

# data[].attributes.headline
ילדות.ילדות רחוקה ילדות תמימה שלא תחזור עוד החיים בכפר העבודה בשדות החום הקופח אותו קיררנו בקפיצה למי הירדן הקרירים.תמימות של פעם שקשורה לילדות תמימות של פעם כשחשבנו שאנחנו חלק מדינה מיוחדת ראשונית כשחשבנו שיש בנו משהו אחר תבוני יותר משאר העמים בטוח מהגרמנים או האירופאים בכל.אלו היו ימים שבהם קמנו בבוקר בחמש בבוקר והלכנו לברכה בצהריים היה כיף.

# data[].attributes.subject
ילדות.ילדות רחוקה ילדות תמימה שלא תחזור עוד החיים בכפר העבודה בשדות החום הקופח אותו קיררנו בקפיצה למי הירדן הקרירים.תמימות של פעם שקשורה לילדות תמימות של פעם כשחשבנו שאנחנו חלק מדינה מיוחדת ראשונית כשחשבנו שיש בנו משהו אחר תבוני יותר משאר העמים בטוח מהגרמנים או האירופאים בכל.אלו היו ימים שבהם קמנו בבוקר בחמש בבוקר והלכנו לברכה בצהריים היה כיף.

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי מבטא צורך אישי לחזור לתחושת השייכות עליה שמע מקדמת דנא ובנוסף על צורך לאומי להחזיר את עם ישראל למקור שלה

# data[].attributes.body
ר' יהודה מרגיש שהוא נמצא במקום שלא מתאים לו. הוא מתגעגע לארץ ישראל ומרגיש קרוב אליה.

# data[].attributes.headline
צורך אישי וצורך לאומי

# data[].attributes.subject
צורך אישי וצורך לאומי

# data[].attributes.body
ר' יהודה הלוי בשירו פותח בתיאור אישי של מיקומו ותחושותיו "ליבי במזרח ואנוכי בסוף מערב", הוא מתאר את הגעגוע שלו לארץ ישראל ואת חוסר היכולת שלו להנות מכל טוב ספרד בשעה שהוא כל כך כוסף לארץ ישראל. אי אפשר לנתק את הצורך האישי מהצורך הלאומי. ר' יהודה הלוי גם מבטא את געגועיו של כל יהודי לארץ ישראל. ר

# data[].attributes.body
בעיניי הצורך שמבטא רבי יהודה הלוי הוא צורך אישי שלו. הוא מדבר בגוף ראשון וניתן מהר מאוד להבין כי הוא מתגעגע ומבקש להיות בישראל.
יחד עם זאת, השיר הוא סמל לאומי גם כן. על אף שנכתב באופן אישי, מדם ליבו של רבי יהודה הלוי, הוא מבטא את הכיסופים של הלאום היהודי לשוב אל ארץ האבות.

# data[].attributes.body
לדעתי יש צורך אישי של רבי יהודה הלוי לחזור לארץ ישראל, "לבי במזרח, ואנכי בסוף מזרח", הוא מדגיש שפיזית הוא נמצא בספרדי, אבל נפשו שואפת להיות בארץ ישראל, אי חזרתו מתסכלת אותו, מצד אחד הוא לא יכול להינות מאיפה שהוא נמצא ומצד שני הוא לא לא יכול לחזור לישראל

# data[].attributes.headline
קטע קצר מתוך תרגיל הכתיבה

# data[].attributes.subject
קטע קצר מתוך תרגיל הכתיבה

# data[].attributes.body
הצורך המובע בשיר הוא כביכול אישי אבל יש כאן רמיזה לעם היהודי בתפוצות, איך אפשר "ליהנות" ולקיים חיי שגרה בנוחות או להסתפק בחיי הנכר כשאתה נידון לחיי חסר. כאב הגעגוע הוא לא רק נפשי אלא כאב פיזי, כמיהה לא ממומשת היא דבר מכאיב...

# data[].attributes.headline
נראה כי הוא מדבר על 

# data[].attributes.body
נראה כי הוא מדבר על זרות. חוסר שייכות. הוא יושב במקומות טובים אבל מרגיש שהעיקר חסר מן הספר, כי הוא לא בביתו. הוא כוסף למציאות בה הוא במקום בו הוא שייך.

# data[].attributes.headline
לדעתי הצורך שמבטא רב

# data[].attributes.body
לדעתי הצורך שמבטא רבי יהודה הלוי בשיר הוא צורך אישי. כפי שכתוב: "שיר זה נכתב כאשר יהודה הלוי נמצא עדיין בספרד ("אנוכי בסוף מערב"). ואולם כפי שמציין אבי שגיא בספרו[5] כשהוא מתייחס לשיר של הלוי, בצטטו את ג'ונתן סמית, בית הוא בראש ובראשונה קטגוריה של נוסטלגיה. בית אינו בהכרח המקום שבו חי האדם אלא המקום שבו אצורים זכרונותיו ותשוקותיו".

# data[].attributes.headline
צורך אישי שמבטא צורך לאומי רחב

# data[].attributes.subject
צורך אישי שמבטא צורך לאומי רחב

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי מדבר על עצמו בגוף ראשון "ליבי" "אנוכי", מבטא את געגועיו לארץ ישראל ואת מורת רוחו מהגולה - ספרד, בה הוא נמצא. לדעתי השיר נכתב על מנת לבטא בנוסף לגעגוע אישי, געגוע לאומי של כל יהודי לארץ ישראל.

# data[].attributes.body
יש כאן שיר געגועים וכמיהה של המשורר לארץ ישראל. הוא מביע את געגועיו בצורה מטאפורית. כמה שהמרחק הוא גדול בין המקום הפיזי לבין ליבו שנמצא במקום אחר

# data[].attributes.headline
אני חושבת שמדובר בשיר אישי, עם רמז לאומי. ניתן לראות שמדובר בשיר אישי גם לפי ההתייחסות לאוכל שלא טעים למשורר וכן ההתייחסות לנדר של המשורר לעלות לארץ, כל אלה בעיניי התייחסויות לחוויות של המשורר. הרובד הלאומי אולי נרמז בשיר אך בעיקר מדובר בשיר אישי.

# data[].attributes.subject
אני חושבת שמדובר בשיר אישי, עם רמז לאומי. ניתן לראות שמדובר בשיר אישי גם לפי ההתייחסות לאוכל שלא טעים למשורר וכן ההתייחסות לנדר של המשורר לעלות לארץ, כל אלה בעיניי התייחסויות לחוויות של המשורר. הרובד הלאומי אולי נרמז בשיר אך בעיקר מדובר בשיר אישי.

# data[].attributes.body
המשורר מתלהב ומתגעגע לארץ ישראל והוא רוצה לחזור אליה ואי אפשר .
ונראה שליבו הוא עם עם ישראל למרות שהוא נמצא במקום אחר

# data[].attributes.body
המשורר מביע כך את געגועיו לארץ ישראל. פיזית הוא נוכח במקום מסוים אך ליבו נמצא במקום אחר (ארץ ישראל)

# data[].attributes.body
המשורר רוצה להביע כמיהה. עם זאת הכמיהה כה מוגזמת והשיר כה משויף ומצוחצח שהתחושה היא שהוא רוצה להביע כמיהה כפנינה. ליצור ממנה אובייקט אסתטי.

# data[].attributes.body
יהודה הלוי מדבר אלינו וגם מדבר אל עצמו. הכיסופים, החלום, התשוקה, הכמיהה, יוצאת החוצה, לארץ ישראל. התפיסה שלו היא שנבין אותו, כגם אנחנו יהודים ורוצים לחיות במולדת, בארץ ישראל.

# data[].attributes.body
המשורר מביע את געגועיו לארץ ישראל ששם לבו נמצא פיזית הואממשיך להתקיים אולם נפשו עייפה מגעגועים

# data[].attributes.headline
צורך ההשתייכות שהוא לאומי ואישי כאחד

# data[].attributes.subject
צורך ההשתייכות שהוא לאומי ואישי כאחד

# data[].attributes.body
המשורר אולי "קולע" לדעתם ולהרגשתם של רבים, אבלבשיר עצמו הוא מתאר חוויה אישית שלו. הוא מתאר את כמיהתו הרבה ואת ביטוייה הנפשיים וגם הפיזיים. הוא מתאר את הכבלים שאוסרים אותו ומונעים ממנו לממש את תשוקתו ואת ההשפעה שיש לכך עליו

# data[].attributes.headline
השיר הוא אישי ולאומי. הוא מראה כיצד הפוליטי משפיע על האישי. אנשים שאינםיכולים להביע את עצמם בצורה חופשית, כי הם אסורים בדרך פיזית או מטאפורית, קמלים להם אטאט, גם אם הם חיים בכלוב של זהב.  האוכל, המזון שלנו, אולי יתן לגוף את האפשרות לחיות, אך הנפש לא תשבע ממנו, הוא לא יהיה טעים, כיוון שאנו רחוקים מעצמינו, מבית המקדש הפנימי שלנו. אולי זה בכלל שיר על דיכאון, מרה שחורה. ציון היא מטאפורה לנפש מיוסרת שאסורה בכבלי התרבות, והאדם רוצה גישה לניצוץ הקדוש שבו, גם אם כרגע הוא חרב.

# data[].attributes.subject
השיר הוא אישי ולאומי. הוא מראה כיצד הפוליטי משפיע על האישי. אנשים שאינםיכולים להביע את עצמם בצורה חופשית, כי הם אסורים בדרך פיזית או מטאפורית, קמלים להם אטאט, גם אם הם חיים בכלוב של זהב.  האוכל, המזון שלנו, אולי יתן לגוף את האפשרות לחיות, אך הנפש לא תשבע ממנו, הוא לא יהיה טעים, כיוון שאנו רחוקים מעצמינו, מבית המקדש הפנימי שלנו. אולי זה בכלל שיר על דיכאון, מרה שחורה. ציון היא מטאפורה לנפש מיוסרת שאסורה בכבלי התרבות, והאדם רוצה גישה לניצוץ הקדוש שבו, גם אם כרגע הוא חרב.

# data[].attributes.headline
הגעגוע הוא אישי= 'ליבי', 'אנוכי' אך נובע ממקום כללי ולאומי. כלומר מתוך השייכות לרעיון כללי ולאומי, יש הזדהות אישית . ריה"ל מרגיש את הגלות הלאומית ככבל אישי כקושי אמיתי שלו. מזדהה לגמרי עם מציאות הגלות של כל העם. הנדרים והאסרים הפרטיים שלו לא יכוים לבא לידי השלמה ללא מיאות מתוקנת של עם בארצו, וכינון בית מקדש לאומי

# data[].attributes.subject
הגעגוע הוא אישי= 'ליבי', 'אנוכי' אך נובע ממקום כללי ולאומי. כלומר מתוך השייכות לרעיון כללי ולאומי, יש הזדהות אישית . ריה"ל מרגיש את הגלות הלאומית ככבל אישי כקושי אמיתי שלו. מזדהה לגמרי עם מציאות הגלות של כל העם. הנדרים והאסרים הפרטיים שלו לא יכוים לבא לידי השלמה ללא מיאות מתוקנת של עם בארצו, וכינון בית מקדש לאומי

# data[].attributes.headline
קשה להבחין כאן הבחנה חדה בין המשורר לבין ההזדהות שלו עם העם שהוא מייצג. כל השיר מדבר על גוף ראשון, אבל המילים "ציון" "ערב"ו"אדום" שייכות בוודאי לרובד לאומי. הלב הוא ליבו של המשורר וכך גם הגעגועים אך הכמיהה אל ה"דביר" היא סמל לאומי מובהק מעבר לקשר אישי עם האל. 

# data[].attributes.subject
קשה להבחין כאן הבחנה חדה בין המשורר לבין ההזדהות שלו עם העם שהוא מייצג. כל השיר מדבר על גוף ראשון, אבל המילים "ציון" "ערב"ו"אדום" שייכות בוודאי לרובד לאומי. הלב הוא ליבו של המשורר וכך גם הגעגועים אך הכמיהה אל ה"דביר" היא סמל לאומי מובהק מעבר לקשר אישי עם האל. 

# data[].attributes.headline
ר יהודה הלוי מבטא את הגעגוע הרב לארץ ישראל. למרות כל הטוב לכאורה שהוא נמצא בו, הוא מרגיש שהוא לא נמצא במקום בו הלב רוצה להיות.

# data[].attributes.subject
ר יהודה הלוי מבטא את הגעגוע הרב לארץ ישראל. למרות כל הטוב לכאורה שהוא נמצא בו, הוא מרגיש שהוא לא נמצא במקום בו הלב רוצה להיות.

# data[].attributes.headline
בשיר "לבי במזרח" מתואר המסע התודעתי של המשורר. הוא מרגיש קרוע בין המקום בו הוא נמצא פיזית (ספרד), לבין המקום בו הוא רוצה להיות (ארץ-ישראל). הגעגועים נוטלים מן המשורר את טעם החיים ומסיבים לו תסכול רוחני קשה. הוא לא יכול ליהנות משום דבר בגלל כיסופיו העזים לציון, וכן אינו יכול למלא את נדריו להגיע לשם, משום שהוא נמצא תחת שלטון מוסלמי ואיננו יכול לצאת מספרד. גם הכניסה לארץ ישראל בעייתית, משום שהארץ נתונה תחת שלטון נוצרי, ידוע כי יהודי ספרד נהנו מאיכות חיים שהתבטאה לא רק בחירות דתית, אלא גם ברווחה כלכלית. למרות זאת, מצהיר המשורר כי יעדיף לעזוב את כל הטוב החומרי ממנו יש לו בשפע בספרד, כדי שיהיה לו טוב מבחינה רוחנית ונפשית, כלומר בארץ-ישראל – זאת למרות שידוע לו שיש בה שלטון זר ועוין ובית-המקדש חרב.

# data[].attributes.subject
בשיר "לבי במזרח" מתואר המסע התודעתי של המשורר. הוא מרגיש קרוע בין המקום בו הוא נמצא פיזית (ספרד), לבין המקום בו הוא רוצה להיות (ארץ-ישראל). הגעגועים נוטלים מן המשורר את טעם החיים ומסיבים לו תסכול רוחני קשה. הוא לא יכול ליהנות משום דבר בגלל כיסופיו העזים לציון, וכן אינו יכול למלא את נדריו להגיע לשם, משום שהוא נמצא תחת שלטון מוסלמי ואיננו יכול לצאת מספרד. גם הכניסה לארץ ישראל בעייתית, משום שהארץ נתונה תחת שלטון נוצרי, ידוע כי יהודי ספרד נהנו מאיכות חיים שהתבטאה לא רק בחירות דתית, אלא גם ברווחה כלכלית. למרות זאת, מצהיר המשורר כי יעדיף לעזוב את כל הטוב החומרי ממנו יש לו בשפע בספרד, כדי שיהיה לו טוב מבחינה רוחנית ונפשית, כלומר בארץ-ישראל – זאת למרות שידוע לו שיש בה שלטון זר ועוין ובית-המקדש חרב.

# data[].attributes.headline
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.subject
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.headline
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.subject
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.body
על אף שהשיר כתוב ככתיבה אישית ואף מתאר תחושות אישיות (תסכול, פחד, תשוקה), השיר מבטא צורך לאומי שמבקש לממש עצמו.

# data[].attributes.body
השיר מבטא געגועים עזים באופן פרטי ולאומי לארץ ישראל. באופן פרטי השיר כתוב בגוף ראשון יחיד. הוא מבטא געגועים לאורך הדורות שבית המקדש חסר.

# data[].attributes.headline
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.subject
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.body
רבי יהודה מבטא צורך אישי כאשר הוא מתייחס לעצמו בגוף ראשון "ליבי במזרח ואנוכי בסוף מערב". איך אטעמה- רבי יהודה מדבר על הצורך האישי שלו להגיע לארץ ישראל. יחד עם זאת ניתן לטעון כי השיר הוא לאומי מכיוון שהכיסופים לארץ ישראל הם נחלת כל העם לאורך כל ההיסטוריה. כל יהודי שקורא את השיר יכול להתייחס אליו בגוף ראשון כאילו הוא עצמו מדבר בשיר רת תחושותיו.

# data[].attributes.body
לדעתי רבי יהודה הלוי מבטא צורך לאומי בחזרה של עם ישראל  לארץ ישראל וזאת כי הוא משתמש בהרמזים שונים מהתנ"ך. למשל:  קינה על חורבן תהילים ק"ג פסוק י"ב "כרחוק מזרח ממערב". החיבור בין השיר לבין התנ"ך יוצר משמעות לאומית.

# data[].attributes.headline
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.subject
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.body
המשורר מביע את הצורך האישי שלו ליבו נמצא בא"י לשם הוא רוצה להגיע. בנוסף הצורך הוא לאומי- הגעת כל יהודי העולם לא"י

# data[].attributes.body
לפי מה שקראתי אני חושבת שהוא מדבר על משהוא לאומי . כאילו הוא רחוק מבית הלאום שלו(בגאולה) . ומדבר על הבית הלאומי של היהודים

# data[].attributes.body
אני חושבת שהוא מבטא משהו לאומי, נכון שאולי זה מנקותדת המבט שלו אבל אני חושבת שהוא מדבר באופן כללי על הכמיה ה התמידית של היהודים לשוב לארצם. לא משנה איפה הם ממוקמים.

# data[].attributes.headline
ריה"ל מבטא בשיר צורך אישי ולאומי. השימוש בגוף ראשון 'ליבי', 'אנכי'...מבטא את תחושתו הפנימית וגעגועיו.         כמיהתו לשיבה לציון ולשינוי מצבו של העם מתבטאת גם בשימוש במילה 'איכה' המציינת בתודעה את גלות בבל.          השיר מבטא תחושת עצב ורצון עז להיות במקום אליו הוא חש שייכות אישית ולאומית עמוקה.   

# data[].attributes.subject
ריה"ל מבטא בשיר צורך אישי ולאומי. השימוש בגוף ראשון 'ליבי', 'אנכי'...מבטא את תחושתו הפנימית וגעגועיו.         כמיהתו לשיבה לציון ולשינוי מצבו של העם מתבטאת גם בשימוש במילה 'איכה' המציינת בתודעה את גלות בבל.          השיר מבטא תחושת עצב ורצון עז להיות במקום אליו הוא חש שייכות אישית ולאומית עמוקה.   

# data[].attributes.headline
המשורר מביע צורך אישי עמוק; געגוע וכאב לישראל. המשורר אוהב את ישראל כאהבת גבר לאישה, הלב שלו נמצא בישראל, הוא לא מסוגל לאכול, והוא מוכן להחליף את כל היופי והעושר סביבו כדי להגיע למקום אהבתו 

# data[].attributes.subject
המשורר מביע צורך אישי עמוק; געגוע וכאב לישראל. המשורר אוהב את ישראל כאהבת גבר לאישה, הלב שלו נמצא בישראל, הוא לא מסוגל לאכול, והוא מוכן להחליף את כל היופי והעושר סביבו כדי להגיע למקום אהבתו 

# data[].attributes.headline
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.subject
צורך אישי ולאומי

# data[].attributes.body
רבי יהודה הלוי חדור ברוח דתית-לאומית, בשיר באים לידי ביטוי געגועי המשורר לציון והרצון ליציאתו מספרד כדי לעלות לארץ ישראל.

# data[].attributes.body
ההבנה שלי על השיר זה הכיסופים לארץ ישראל. הכותב מבטא תשוקה של ה-2000 שנה שיהודים התפללו והיו עם הנשמה בארץ ישרל אך גופם היה בגולה.

# data[].attributes.body
הצורך- לבטא געגוע לארץ ישראל. וגם צורך לשמר את הגעגוע- למרות התנאים הטובים בהם הוא נמצא (כל טוב ספרד), להתגעגע לארץ ישראל הרחוקה פיזית ולולא הגעגוע- תהיה גם רחוקה רגשית, דבר אליו ריהל לא מוכן.

# data[].attributes.body
ריה"ל מבטא צורך של שייכות. כל השפע הקיים אינו נותן מענה לתחושת הזרות הקשה והבודדה. במצב כזה הגעגוע אל המקום שאליו מתגעגעים וכוספים גדול.

# data[].attributes.headline
עניין אישי- המשורר נהנה מאיכות חיים בספרד מבחינת חירות דתי ורווחה כלכלית אבל למרות זאת הוא מצהיר שיעדיף לעזוב הכל, כל הטוב החומרי, ולהגיע למה שטוב לרוחו ונפשו.

# data[].attributes.subject
עניין אישי- המשורר נהנה מאיכות חיים בספרד מבחינת חירות דתי ורווחה כלכלית אבל למרות זאת הוא מצהיר שיעדיף לעזוב הכל, כל הטוב החומרי, ולהגיע למה שטוב לרוחו ונפשו.

# data[].attributes.body
המשורר שנמצא הבספרד (במערב) אבל ליבו בארץ ישראל (במזרח)...  הכוונה לגעגוע העמוק וכיסופים של המשורר לארץ ישראל.
הוא מרגיש קרוע בין המקום הפיזי בו נמצא לבין המקום בו רוצה להימצאות.
אומנם השיר כתוב בלשון יחיד אך הרצון המובא בשיר הוא רצון לאומי, של היהודים החיים בגולה לחזור לארץ ישראל ולחדש בו את ימיו כקדם.

# data[].attributes.headline
צורך לבטא רגשות בקול

# data[].attributes.subject
צורך לבטא רגשות בקול

# data[].attributes.body
המשפט האחרון יֵקַל בְּעֵינַי עֲזֹב כָּל טוּב סְפָרַד, כְּמוֹ / יֵקַר בְּעֵינַי רְאוֹת עַפְרוֹת דְּבִיר נֶחֱרָב. מבטא בעיני צורך אישי, בשל השימוש במדינה ספציפית,למרות שברור שהקושי הוא לאומי ולא שייך לאדם מסוים, החי במדינה מסוימת בעולם.

# data[].attributes.headline
הצורך הוא אישי לאומי וגם דתי

# data[].attributes.subject
הצורך הוא אישי לאומי וגם דתי

# data[].attributes.body
אישי - הוא רוצה לחיות במקום הוא מרגיש שייך ולא במדינה זרה.
דתי- הוא רוצה לחיות בארץ ישראל איפה שבית המקדש עמד ולקיים בה את כל המצוות כולל המצוות התלויות בארץ.
לאומי- הצורך לבית לאומי לעם היהודי שנרדף בגלות. ארץ ישראל הייתה באותה התקופה סיבה למאבק דתי- פוליטי בנוי הנצרות לאסלאם. הארץ נכבשה בכל פעם ע"י אחד הצדדים אך לא הייתה שייכת לבעליה המקוריים - עם ישראל.

# data[].attributes.body
ליבו של הכותב כמהה להיות במקום אחר. הוא מרגיש כלא ומלא ברצון עז להיות שלם ולהגיע אל מקור כיסופיו

# data[].attributes.headline
קמה- צורך אישי ולאומי 

# data[].attributes.subject
קמה- צורך אישי ולאומי 

# data[].attributes.body
כמו היום גם אז האישי הוא פוליטי. רבי יהודה הלוי מביע את הכאב האישי שלא- כיצד האוכל שאוכל יהיה לי טעים "איך אטעמה את אשר אוכל ואיך יערב", איך אקיים את נדריי "איכה אשלם נדרי ואסרי". אך ברמה הלאומית הוא מבכה על כך שארץ ישראל לא נמצאת תחת בעלייה האמיתיים- "ציון בחבל אדום". אפשר להבין את כאבו, גם אנו מרגיש כאב ותסכול כאשר המפלגה אליה הצבענו בבחירות לא נצחה, גם אנו מרגישים כאב ותסכול אם הממשלה מבצעת מהלכים שמנוגדים לתפיסת עולמנו. ישנם אנשים שהביעו צער עמוק בשל המלחמה המרחשת רחוק רחוק מאתנו באוקראינה. לכן, אני רואה בהבעת העצב שלו כדבר טבעי והגיוני- הפוליטי (הלאומי) והאישי הרבה פעמים אחד.

# data[].attributes.headline
ככל שקשה יותר כך העוצמה גדלה יותר 

# data[].attributes.subject
ככל שקשה יותר כך העוצמה גדלה יותר 

# data[].attributes.body
המשורר מרגיש כקרוע בין מקומו הפיזי לבין מקומו הרוחני. זה הוא מצב חצוי ונראה שככל שהקשיים מתגברים כך עוצמתם של הכמיהה והכיסופים מתחזקת. כך למשל המשמעות המצטברת של השימוש במלים "חבל" ו"כבל" היא של מצוקה, כאב וייסורים של מי שמשתוקק להינתק מהם ולהגיע אל מקום שליבו חפץ.

# data[].attributes.body
המשורר מנסה להביע צורך במשמעות למצבו הנוכחי (חי טוב, בספרד, מעמדו מכובד)- מדוע הוא לא מרגיש שלם?

# data[].attributes.body
היה לי קל לכתוב, עבר מהר יותר מאשר להקשיב לסרטונים :)

# data[].attributes.headline
מהאישי לכללי - כמיהה לא"י

# data[].attributes.subject
מהאישי לכללי - כמיהה לא"י

# data[].attributes.body
הכותב מבטא בטקסט את תחושותיו שלו.
הוא מעגן את כמיהתו הפרטית במטאפורות והרמזים תנ"כיים המוסיפים משקל ומשמעות לרגשותיו.
הוא שוזר בכתיבתו את המציאות הגאו - פוליטית המונעת ממנו לממש את געגועיו

# data[].attributes.headline
השיר הוא בסך הכל שלוש שורות קצרות המקפלות בתוכן כל כך הרבה כאב ותשוקה אמיתית להגיע למקום הקדוש ביותר ליהודים. כשעוצרים לכמה רגעים ומשילים מעצמנו את מעטה הציניות מרגישים שהשיר הזה מבטא את הכאב מצד אחד אבל גם את כוחו של העם היהודי מצד שני, ביתר שאת  

# data[].attributes.subject
השיר הוא בסך הכל שלוש שורות קצרות המקפלות בתוכן כל כך הרבה כאב ותשוקה אמיתית להגיע למקום הקדוש ביותר ליהודים. כשעוצרים לכמה רגעים ומשילים מעצמנו את מעטה הציניות מרגישים שהשיר הזה מבטא את הכאב מצד אחד אבל גם את כוחו של העם היהודי מצד שני, ביתר שאת  

# data[].attributes.body
צורך אישי ולאומי, הוא רוצה להרגיש בטוח בתוך מדינת ישראל למרות שגם מוסלמים מסביב וגם נוצרים. וכמובן, הרצון והכיסופים לעלות לארץ ישראל

# data[].attributes.headline
יעל - לשון וספרות

# data[].attributes.subject
יעל - לשון וספרות

# data[].attributes.body
ריה"ל כנראה הצליח למזג בין הצורך האישי ללאומי. הגעגועים לירושלים שליוו את העם היהודי במשך דורות, קבעו את מקומם בתוך לבו של המשורר והוא כבר מרגיש שהחוויה הזאת היא אישית, כנה ואותנטית. "לבי במזרח" הוא ביטוי שגור אך בעצםם אם לב המשורר במזרח, הוא מסתובב ללא לב במערב. ללא חיות, ללא רגשות. כל כולו שקוע בגעגועיו.

# data[].attributes.headline
שיר אישי שמתיימר לענות על צורך לאומי. בשיר יש שימוש בגוף ראשון (אנוכי , אוכל , לבי וכדומה) שהופכים אותו לאישי , אך העובדה שיש בו הרמזים וכן התייחסויות למושגים הקשורים במסורת היהודית ובקונפליקטים שלה עם דתות אחרות , נראה שיש כאן רצון לענות גם על צורך לאומי.

# data[].attributes.subject
שיר אישי שמתיימר לענות על צורך לאומי. בשיר יש שימוש בגוף ראשון (אנוכי , אוכל , לבי וכדומה) שהופכים אותו לאישי , אך העובדה שיש בו הרמזים וכן התייחסויות למושגים הקשורים במסורת היהודית ובקונפליקטים שלה עם דתות אחרות , נראה שיש כאן רצון לענות גם על צורך לאומי.

# data[].attributes.body
אבל גם לאומי. אם שני עמים רבים הוא רוצה להרגיש בטוח במקום שלו, רוצה להיות בתוך העם שלו כדי להרגיש טוב ויציב.