# data[].attributes.location_name
Київ, Україна

# data[].attributes.headline
Київ, Україна

# data[].attributes.subject
Київ, Україна

# data[].attributes.body
Битва за Київ – це не лише визначна подія Другої світової війни, але й трагічна сторінка української історії.

Перед військами Південно-Західного фронту було поставлено завдання спинити наступ німецьких військ, які проривалися під Київ.

Щоб захистити столицю своєї Батьківщини, 200 тис. киян влилося до лав Червоної Армії, 90 тис. – у народне ополчення і винищувальні батальйони. На заводах і фабриках вироблялася бойова техніка, боєприпаси, ремонтувалася зброя. Загони народного ополчення і винищувальні батальйони брали активну участь у боях. У тилу ворога на Київщині розгорнули боротьбу 20 партизанських загонів.

У місті було створено 13 винищувальних батальйонів і 19 загонів народного ополчення загальною кількістю 32 805 чоловік. Разом з воїнами Південно-Західного фронту вони в першій половині серпня 1941 р. зуміли зупинити ворожий наступ на Київ.Битва завершилась перемогою німецьких військ та оточенням радянських військ.

Втрати з радянського боку сягали 700 тисяч вбитих та полонених, понад 1760 тисяч одиниць вогнепальної зброї, 411 танків і САУ, 28 419 гармат і мінометів, 343 бойових літаків.

Хоча оборона Києва закінчилася трагічно, вона мала велике політичне і військово-стратегічне значення. Радянські війська більше ніж на два місяці затримали просування гітлерівців на схід, на Лівобережну Україну і Донбас, що дало можливість евакуювати в тил багато людей, підприємств, цінного майна і виграти час для мобілізації сил. Героїчна оборона Києва значною мірою сприяла зриву планів керівництва фашистської Німеччини на швидке захоплення Москви і “блискавичне” завершення війни.

# data[].attributes.attachment_link.title
Оборона Києва

# data[].attributes.location_name
Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.headline
Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.subject
Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.body
У травні 1941 року, під час наступу нацистських військ на Східному фронті, Харків був метою наступу німецько-румунських військ. Після жорстоких боїв радянські війська були вимушені відступити, а Харків був захоплений нацистськими силами.

У травні 1942 року, під час радянської контрнаступальної операції на Східному фронті, Харків був повернутий під контроль радянських військ. Проте, вже в квітні 1942 року, німецько-румунські війська розпочали контратаку і оточили Харків. Радянські війська зазнали важких втрат і були змушені відступити.

Після втрати Харкова у 1942 році, радянські війська розпочали операцію "Сталінградський фронт" з метою звільнення міста. В ході цієї операції Харків був повторно звільнений в лютому 1943 року.

Оточення і повторне звільнення Харкова в 1941-1942 роках були важливими етапами в ході війни на Східному фронті. Харків відігравав важливу роль як промисловий та стратегічний центр, і контроль над ним мав велике значення для обидвох сторін конфлікту.

# data[].attributes.body
У 1941-1942 роках Крим був місцем важких боїв і оточень радянських військ під час Другої світової війни.

Керченсько-Феодосійська десантна операція і взагалі події 1942 року в Криму — досі одна з найзакритіших тем перебігу Другої світової війни на радянсько-німецькому фронті. Незважаючи на початковий успіх, операція закінчилася повним розгромом: три радянські армії були оточені і розбиті. Загальні втрати склали більше триста тисяч людей, у тому числі сто сімдесят тисяч полонених.

Перший етап тривав з 24 грудня 1941 року, тобто висадки радянських військ на сході Криму (у Феодосії та Керчі), до 17 січня, коли Феодосія була повністю під контролем німецьких військ, а лінія фронту стабілізувалася на Керченському півострові («Кримський фронт»).

Отже, Севастополь ще тримає оборону, але решта півострова окупована німецькими військами та їхніми союзниками — румунами. Радянське командування розробляє плани висадки в Криму десанту. Та виявляється, що німці очікували висадку й готувалися дати відсіч.

# data[].attributes.location_name
Умань, Черкаська область, Україна

# data[].attributes.headline
Умань, Черкаська область, Україна

# data[].attributes.subject
Умань, Черкаська область, Україна

# data[].attributes.body
В 1941-1942 роках місто Умань в Україні було місцем значного бойового протистояння і оточення радянських військ. Одним з найвідоміших епізодів було оточення Умані німецькими військами під час Битви за Україну.

У липні 1941 року під час наступу німецьких військ на Київ, Умань стала стратегічним пунктом, контроль над яким був важливим для обох сторін конфлікту. Уманська оборона, проведена радянськими військами, включала в себе бої в місті та його околицях.

Проте німецькі війська, в рамках операції "Барбаросса", зуміли оточити Умань 5 серпня 1941 року. Після оточення німці почали отримувати підкріплення і почали наступ на радянські позиції всередині оточеного міста.

Унаслідок цього оточення було втрачено значну частину радянських військ. Тисячі радянських солдатів потрапили в полон, а багато із них загинули під час боїв або внаслідок німецького наступу.

Оточення Умані було серйозною втратою для Радянського Союзу, але не зупинило військові операції на Східному фронті. Цей епізод війни вважається важливим в контексті стратегічних переміщень та битв під час початкової фази війни.

# data[].attributes.location_name
Лавочне, Львівська область, Україна

# data[].attributes.headline
Лавочне, Львівська область, Україна

# data[].attributes.subject
Лавочне, Львівська область, Україна

# data[].attributes.body
Лавочне — село в Україні, у Стрийському районі Львівської області. Населення становить 1198 осіб.

1944 став роком визволення українських земель від нацистських окупантів - 8 жовтня 1944 р. від ворога було звільнено останній населений пункт УРСР у її довоєнних межах — село Лавочне. Офіційним днем визволення України вважалось 14 жовтня 1944, коли відбулося урочисте засідання в Києві.

# data[].attributes.location_name
Півнівка, Луганська область, Україна

# data[].attributes.attachment_caption
Село Півнівка

# data[].attributes.headline
Півнівка, Луганська область, Україна

# data[].attributes.subject
Півнівка, Луганська область, Україна

# data[].attributes.body
Півнівка — село в Україні, у Міловській селищній громаді Старобільського району Луганської області. Населення становить 426 осіб.

У ході розгрому німецьких військ під Сталінградом була звільнена частина Ворошиловградської, Сталінської і Харківської областей. 18 грудня 1942 р. був звільнений перший населений пункт української території – с. Півнівка Міловського району Луганської обл. У боях за цей невеликий населений пункт загинуло 1066 червоноармійців.

Усього за 1942 р. Червона Армія зазнала найбільших за історію свого існування втрат — 5,888 млн убитих. 14 лютого 1943 р. першим з обласних центрів було визволено Ворошиловград (Луганськ). Цього ж місяця звільнено було й Харків, але в березні 1943 р. його знову захопили німці.

# data[].attributes.location_name
Бабин яр, Київ, Україна

# data[].attributes.headline
Бабин яр, Київ, Україна

# data[].attributes.subject
Бабин яр, Київ, Україна

# data[].attributes.body
28 вересня 1941 року у Києві з'явилось понад 2 тисячі листівок, у яких всім євреям наказували наступного дня зібратись на Лук'янівській площі. Формальним приводом для цього стали вибухи та пожежі на Хрещатику.

29 вересня всіх вишикували на дуже маленькому піщаному виступі та почали розстрілювати. Опісля німці спустились до урвища та почали добивати всіх тих, хто був ще живий.

Було вбито майже 34 тисячі євреїв – мешканців Києва. В німецьких донесеннях цю операцію назвали «гросакцією» («велика акція», від нім. Großaktion).

Нацистська операція в Бабиному Яру 29–30 вересня стала однією з наймасштабніших каральних акцій Другої світової війни. Більшість населених пунктів України мають свої більші чи менші «бабині яри» – місця нацистських розстрілів євреїв та інших жертв.

Пам’ять про трагедію Бабиного Яру попри всі обставини завжди залишалася живою. Перші художні твори на цю тему з’явилися вже в 1941–1943 роках. Художник-етнограф Юрій Павлович щодня робив замальовки олівцем із натури. Першими художніми текстами стали поетичні твори Ольги Анстей та Людмили Титової.

По війні радянський режим замовчував або спотворював пам’ять про жертв, намагався зруйнувати сам яр та навколишні кладовища. Проте це йому не вдалося. Бабин Яр залишався застереженням про небезпеку від ненависті, расизму, міжнаціональної ворожнечі, переслідування та знищення людей за етнічною, політичною, релігійною або іншими ознаками.

# data[].attributes.location_name
Рівне, Рівненська область, Україна

# data[].attributes.headline
Рівне, Рівненська область, Україна

# data[].attributes.subject
Рівне, Рівненська область, Україна

# data[].attributes.body
22 червня 1941 року мирне життя країни було перерване віроломним нападом Німеччини. Зранку 28 червня в м. Рівне з'явилися перші ворожі мотоциклісти, а вже у липні нацисти окупували майже всю територію нашого краю. Із захопленням с. Зарічне 9 серпня 1941 року завершилась повна окупація Рівненської області, яка тривала до весни 1944 року.

У серпні 1941 року Гітлер визначив адміністративний поділ окупованих українських земель. Більшість території, в тому числі і Рівненщина, ввійшла до рейхскомісаріату "Україна", центром якого стало місто Рівне. Рейхскомісаром "України" Гітлер призначив гауляйтера Східної Пруссії Еріха Коха.

Протягом серпня-вересня на окупованій території облаштувалася німецька цивільна адміністрація: обласні, окружні, міські управи, поліцейські, фінансові та інші органи.

15 вересня створюється Рівненський гебітскомісаріат (окружний комісаріат) на чолі з гебітскомісаром доктором Вернером Беєром. Це була перша інстанція цивільної німецької влади в нашому місті, яка вирішувала всі справи пов'язані з політичним, господарським і культурним життям області.

З приходом окупаційної влади життя в місті продовжувалося. Німці робили вигляд турботи про місцеве населення, а місцеве населення знаходило в собі сили для продовження життя.

Одним із прикладів такої турботи можна назвати відкриття 21 серпня 1941 року Рівненського обласного банку. Одним із завдань банку була організація на території області цілої мережі фінансових установ, які співпрацюючи із центральним відділенням зміцнювали господарське життя області.

Якщо на початку війни німецька влада ще намагалась приховувати свої наміри , то вже згодом вони показали справжнє обличчя гітлерівського режиму. Окупаційна влада здійснювала програму економічного пограбування краю. В руїнах лежало більшість промислових підприємств.

Органи влади одержали надзвичайні повноваження щодо окупованої території. Все в місті було проголошено власністю Німеччини. Було обмежено свободу пересування населення, встановлено комендантську годину.

За 32 місяці окупації область зазнала величезних людських втрат і матеріальних збитків. За матеріалами розслідування Надзвичайної державної комісії злочинів гітлерівських загарбників у м. Рівне та Рівненській області, під керівництвом Василя Бегми, загальна сума завданих збитків становила понад три мільярди карбованців.

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеохроніка Рівного. 1943

# data[].attributes.location_name
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна

# data[].attributes.headline
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна

# data[].attributes.subject
Криворіжсталь, вулиця Криворіжсталі, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Україна

# data[].attributes.body
«Криворіжсталь» – підприємство чорної металургії, один із перших і найпотужніших металургійних комбінатів в Україні.

Заснований у 1934 році як Криворізький металургійний завод (будівництво розпочато 1931).

Під час 2-ї світової війни завод повністю зруйновано. У березні 1949 була відкрита перша домна. Відтоді підприємство почало швидко розвиватися.

За оцінкою директора Міжнародного інституту приватизації, власності та інвестицій О. Рябченка, ринкова ціна підприємства становить 1,3 млрд доларів.

Заявки на участь у приватизаційному конкурсі 2004 року подали 6 претендентів, деякі з яких пропонували значно вищу ціну. У Верховній Раді було зроблено спробу зірвати продаж «Криворіжсталі». Депутати несподівано проголосували за постанову № 8263-1 "Про збереження у власності держави пакету акцій ВАТ «Криворіжсталь».

Проте в жовтні 2005 року приватизаційний конкурс відбувся. Його переможцем визнали компанію Mittal Steel Germany GmbH. Вона виявила готовність виплатити за 93%-й пакет акцій «Криворіжсталі» 4,8 млрд доларів США, що у 4 рази перевищує стартову ціну. Це стало прикладом найбільш прозорої приватизації в історії незалежної України.

# data[].attributes.attachment_link.title
Зроблено в Україні.  "Криворіжсталь " — завод, яким захоплюється весь світ

# data[].attributes.location_name
Комбінат "Запоріжсталь", Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.headline
Комбінат "Запоріжсталь", Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.subject
Комбінат "Запоріжсталь", Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.body
У травні 1929 року ухвалено рішення про будівництво в Запоріжжі великого промислового комплексу чорної та кольорової металургії – Дніпрокомбінату, куди спочатку входив завод листових сталей – сучасний Запоріжсталь.

Загалом для будівництва було вийнято 600 тисяч кубометрів землі, укладено 100 тисяч кубометрів бетону, збудовано 45 км залізничних колій. Згодом багато будівельників Запоріжсталі залишалися працювати на заводі.

"Розміри Запоріжсталі по-справжньому можна оцінити лише після порівняння комбінату з аналогічними підприємствами Європи та США. Такого потужного об'єднання низки виробництв ми не зустрічали в жодній країні,"
Ісаак Рогачевський, перший директор Запоріжсталі

18 серпня 1941 роботу заводу було зупинено за важких умов фронту, що наближається. Також було демонтовано понад 50 тисяч тонн унікального металургійного обладнання. Через два роки на заводі розпочато відновлювальні роботи. До кінця року на підприємстві працювало понад тисячу осіб. Було розібрано понад мільйон кубометрів завалів і ґрунту.

Завод «Запоріжсталь» перетворено на комбінат у 1984 році.

У 2019 році Запоріжсталь у межах програми екологічної модернізації підприємства ввів в експлуатацію сучасний комплекс перехоплення промислово-зливових стоків. Це дозволило скоротити скидання промислових вод у Дніпро на 5 млн м3 на рік. Інвестиції в проєкт становили 58,5 млн гривень.

Сьогодні це один із найбільших заводів у Європі, з особливою історією та чудовими співробітниками.

# data[].attributes.location_name
Комбінат Азовсталь, Маріуполь, Донецька область, Україна

# data[].attributes.headline
Комбінат Азовсталь, Маріуполь, Донецька область, Україна

# data[].attributes.subject
Комбінат Азовсталь, Маріуполь, Донецька область, Україна

# data[].attributes.body
Азовсталь у Маріуполі називали містом у місті. Площа комбінату — 11 тисяч квадратних кілометрів, це п'ята частина Маріуполя. До початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну на заводі працювали близько 11 тисяч людей.

Завдяки своїм підземним приміщенням Азовсталь стала останнім форпостом спротиву українських військових у Маріуполі.

Рішення про будівництво одного металургійного заводу у Маріуполі радянський уряд ухвалив 2 лютого 1930 року.

З Маріуполя морем найкоротша відстань до Камиш-Бурунського родовища на Керченському півострові, звідки доставляли залізну руду. Залізнична інфраструктура забезпечувала вугілля з шахт Донецького вугільного басейну.

Місце для будівництва обрали на березі Азовського моря, у гирлі річки Кальміус. Для прийому залізної руди, яку доправляли морем, побудували порт.

Одночасно на лівому березі Кальміусу, поруч зі старими козацькими станицями, заклали житлові райони для робітників – селище Першотравневе та соцмісто Азовсталь. Щоб підвозити будівельні матеріали, обладнання та агрегати, через Кальміус побудували залізничний міст.

12 серпня 1933 року доменна піч №1 видала перший чавун. У 1935 на заводі запустили виробництво сталі. Запрацювала перша у СРСР 250-тонна хитна мартенівська піч: більшість печей стаціонарні, а хитна — така, що гойдається, потрібна для переробки фосфористих чавунів.

Під час Другої світової війни Азовсталь була зруйнована. Спершу радянська влада зіпсувала все, що не встигла евакуювати. Потім нацисти, відступаючи, підірвали домни й мартени, обладнання пароелектроповітродувної станції, коксові батареї.

За незалежної України комбінат Азовсталь виробляв сертифіковану сталь, зокрема й корабельну. На підприємстві модернізували устаткування. У квітні 2003 року запустили окрему, заводську, гілку газогону.

У лютому 2022 через вторгнення РФ в Україну виробництво на Азовсталі зупинилося. Заводи і лінії меткомбінату законсервували.

# data[].attributes.location_name
Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", вулиця Олекси Тихого, Краматорськ, Донецька область, Україна

# data[].attributes.headline
Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", вулиця Олекси Тихого, Краматорськ, Донецька область, Україна

# data[].attributes.subject
Приватне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", вулиця Олекси Тихого, Краматорськ, Донецька область, Україна

# data[].attributes.body
93 місце у рейтингу 100 найбільших приватних компаній України 2020

Прибуток 671 млн грн

”Новокраматорський машинобудівний завод” - найбільше в Європі підприємство індивідуального важкого машинобудування. Завод 85 років успішно працює на ринку металургійної, гірничорудної, ковальсько-пресового, шахтно-прохідницького, підйомно-транспортного, спеціалізованого обладнання.

У багатій історії підприємства чимало досягнень, відзначених як «створено вперше в світі», в тому числі для космічної галузі. Продукція НКМЗ працює в 79 країнах світу, в тому числі у Франції, Італії, Німеччини, Японії.

# data[].attributes.location_name
Харківський тракторний завод, проспект Героїв Харкова, Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.headline
Харківський тракторний завод, проспект Героїв Харкова, Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.subject
Харківський тракторний завод, проспект Героїв Харкова, Харків, Харківська область, Україна

# data[].attributes.body
Історія Харківського тракторного заводу почалася в 1930 році - саме тоді розпочали його будівництво, яке завершилося через рік.
Уже в жовтні 1931 року завод почав випуск колісного трактора СХТЗ 15/30, який був оснащений гасовим двигуном потужністю 30 к.с. і розвивав швидкість до 7,4 км / год. До речі, саме ця модель була найбільш популярною в СРСР в 1930-1940 роках.
Цікавим є той факт, що до кінця першої п'ятирічки (1932 рік) завод випустив більше ніж 17000 тракторів. Через 3 роки (в 1935) з конвеєра зійшов 100-тисячний трактор, а ще через рік - уже 150-тисячний!

У 1937 році ХТЗ почав серійний випуск гусеничного трактора СХТЗ-НАТІ. І якщо в основі СХТЗ 15/30 була конструкція американських розробників, то СХТЗ-НАТІ був першим трактором масового виробництва з конструкцією вітчизняної розробки.

# data[].attributes.location_name
ДніпроГЕС, бульвар Вінтера, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.headline
ДніпроГЕС, бульвар Вінтера, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.subject
ДніпроГЕС, бульвар Вінтера, Запоріжжя, Запорізька область, Україна

# data[].attributes.body
Дніпровська ГЕС – флагман української гідроенергетики та найбільша ГЕС у Дніпровському каскаді гідроелектростанцій. Збудована на початку минулого століття, вона й досі викликає захоплення своєю красою та величчю.

ДніпроГЕС у Запоріжжі почали будувати 15 березня 1927 року. Саме тоді на мальовничому березі Дніпра, на скелі «Любов», був встановлений червоний прапор із написом «Дніпробуд розпочато». Урочиста закладка відбулася 8 листопада. Закінчилося будівництво приблизно через 5 років.

Вартість проекту ДніпроГЕС спочатку оцінювалася в 50 млн. доларів, пізніше цифра збільшилася до 100 млн. доларів. Вартість повного проекту, включаючи шлюз, заводи і будівництво соцміста, склала 400 млн. доларів!

При будівництві ДніпроГЕС у Запоріжжі було затоплено 16000 гектарів земель, на яких було розташовано 56 населених пунктів. З них 14 було затоплено повністю, решту - частково. Всього «завдяки» ДніпроГЕС було знесено 4176 дворів, внаслідок чого виділено 6969 тис. рублів для компенсацій за відчужене майно.

Під час Другої світової війни греблю ДніпроГЕС у Запоріжжі було підірвано за наказом радянського керівництва.

Збудована ледь не століття тому, Дніпровська ГЕС і зараз успішно виконує своє призначення – забезпечує світлом та теплом значну частину мешканців України та вітчизняних підприємств.

# data[].attributes.attachment_link.title
Дніпровська ГЕС. Україна. Моя країна