# data[].attributes.headline
Reflexió sobre l'article: "Nosaltres i els altres"    (Vega Núñez)

# data[].attributes.subject
Reflexió sobre l'article: "Nosaltres i els altres"    (Vega Núñez)

# data[].attributes.body
Demostra que el racisme segueixen presents a la nostra societat, i això ha de canviar ja que no per ser d'un altre color o com en aquest cas que parla a l'article sobre el seu fill que li diuen

"moro". Amb això em refereixo al fet que no només pel color et diuen coses sinó que també d'on siguis.

Jo això no ho veig bé ja que no cal fer comentaris a altres persones pel fet d'on vinguin o del color que siguin.

# data[].attributes.headline
(Berta Farrarons) - Article "Nosaltres i els altres"

# data[].attributes.subject
(Berta Farrarons) - Article "Nosaltres i els altres"

# data[].attributes.body
Aquest article parla sobre el racisme i la falta d'integració social entre tots. Considero que és un article molt interessant, ja que, actualment aquests temes continuen estant presents en la societat. Estic d'acord amb el que diu l'autor que no hi ha prou "càstig" en l'insult que hi ha respecte al país d'on vingui o el seu aspecte físic, perquè, encara continuen havent-hi casos d'aquest estil. No estic gents d'acord que la gent tingui aquests aspectes assumits avui en dia, pel fet que jutjar a la gent pel color o per com és físicament, no hauria de ser una raó per la qual discriminar.

# data[].attributes.headline
Reflexió sobre l'article: “Nosaltres i els altres” (Víctor Rodríguez Llaquet)

# data[].attributes.subject
Reflexió sobre l'article: “Nosaltres i els altres” (Víctor Rodríguez Llaquet)

# data[].attributes.body
Com mostra aquest article a la nostra societat hi ha molts prejudicis i estereotips relacionats amb l'origen, la sexualitat, la religió o fins i tot l'aspecte físic (com a l'article quan li diuen “moro” al fill de Najat El Hachmi).

Personalment, jo crec que això és molt injust perquè totes les persones haurien de ser tractades igual i amb respecte.

A més en el tema de la migració, estic d'acord amb l'article que el discurs polític no ajuda perquè molts polítics parlen de la immigració com si fos un perill, el que fa que la gent tingui més por. En comptes de dividir haurien d'explicar millor les seves aportacions positives sobre el tema.

Per una altra banda, la segregació a les escoles (com es mostra a l'article) em sembla un problema molt important, ja que a l'escola haurien de barrejar més a l'alumnat perquè aprenguin a conviure persones de diferents orígens des de petits.

Per això, hem de deixar de veure a les persones com “els altres” i veure-les com si fos un “nosaltres” per poder combatre la discriminació perquè això afecta els altres i els problemes dels altres també poden ser teus.

https://www.elperiodico.cat/ca/opinio/20101012/nosaltres-i-els-altres-528251

# data[].attributes.headline
Reflexió sobre l'article: ''Nosaltres i els altres'' (Albert Crespi)

# data[].attributes.subject
Reflexió sobre l'article: ''Nosaltres i els altres'' (Albert Crespi)

# data[].attributes.body
L'article que acabo de llegir parla sobre com algú ha fet servir l'insult moro de merda cap a algú que de fet era de Vic, això significa que transcendeix a algú cultural i ho fa un fet més social en el que el color de pell i el cognom d'algú pot continuar aportant prejudicis independentment d'on sigui, el que m'hi ha deixat en dubte és que a la notícia se'n parla del discurs d'odi i com aquest és més penalitzat que fer qualsevol altre insult, i m'agradaria parlar sobre on és la línia de quan alguna persona està enfadada amb un altre quan ve a ser un insult o quan ve a ser un discurs d'odi, ja que a vegades som nosaltres el que implementem discursos racistes donant un context que no és per a més d'una situació qualsevol, o de cas és que si la persona que ha dit moro de merda no seria tan enfocada pels periòdics si fos d'una altra ètnia.

En qualsevol cas el que es fa no està bé i encara que el govern apel·lí discursos contra el racisme també es menciona en el periòdic com aquest no tenen cap mena d'influència i canviar el pensament d'algú que té el problema de prop ho té més enraigat i seria més complicat canviar la seva perspectiva, a part que cadascú té el seu context i no podem aplicar el que passa a algú a tothom.

# data[].attributes.headline
Ousman Umar i Adriana Boho (Berta Farrarons)

# data[].attributes.subject
Ousman Umar i Adriana Boho (Berta Farrarons)

# data[].attributes.body
En el vídeo on Ousman Umar explica la seva experiencia com a immigrant m'ha impactat molt.

El saber com va passar tots aquests moments de perill i por quan va marxar del seu país, tot el que va veure, viure i sentir, és una sentiment que em fa reflexionar molt sobre el tema. M'ha impactat molt lo de les pasteres enfonsades, el bebés desaparegunts... Tot això que ningú pensa quan es parla d'això.

En el vídeo de Adriana Boho, m'ha sorprés molt en quan tots els comentaris cap a les persones de pell fosca, tots els comentaris que poden arribar a dir, tot això que no es agardable escoltar al dia a dia. M'ha fet pensar que al final fa canviar a les persones i fan que no puguin ser elles mateixes.

# data[].attributes.body
El discurs de l'Adriana Boho m'ha semblat molt emotiu perquè explica la seva experiència des d'odiar a tenir un to de pell de color a estimar-se com és ella. El que m'ha sobtat és que ella afirma que molts cops hi ha certes actituds de microracisme com preguntar si taca un llençol blanc o si els negres tenen ulleres.

# data[].attributes.body
El que m'ha cridat la atenció del que ha dit en el vídeo és que per ser de color negre no li deixen veure/comprar un pis i l'altra cosa que també m'ha cridat la atenció és la pregunta que li fan: "si et fiques una sabana negra és se't veu".

# data[].attributes.body
El discurs de l'Ousmar Umar m'ha semblat també molt emotiu perquè també explica la seva experiència relacionada amb la discriminació, però des d'un punt més de sobreviure de com viatgen les persones d'Africà a través de les pateres. El que m'ha sobtat que ha dit és que majoritàriament moren la majoria de les persones o en alguns casos totes les persones que viatgen a la patera.

# data[].attributes.body
En el discurs d'Ousman es fa notar com no ens adonem de tot el que passa inclús amb l'accés a la informació que tenim avui en dia i com els mitjans d'informació no tenen en compte a la gent i els tracten com un número més, no se'ls hi fa un recordatori o un minut de silenci quan diuen a les notícies que 200.000 persones han mort en pastera intentant creuar, ja que per a ells són invisibles, no ens arriba al cor perquè no els coneixem, però quan ens ho diuen recordem que tornen a ser gent i no números sobre paper fins que la memòria ens fa oblidar la importància que tenen, a part de ser inspirador com explica que alimentar la ment omple més que alimentar les persones, ja que això farà que sobrevisquin més i tinguin més informació del que passa, amb això estic d'acord i crec que seria molt millor si tots els nens tinguessin dret a l'educació, esperem que algun dia sigui realitat a partir del granet de sorra de tothom.

# data[].attributes.headline
#BlackLivesMatter                Què és? (Berta farrarons i Vega Núñez)

# data[].attributes.subject
#BlackLivesMatter                Què és? (Berta farrarons i Vega Núñez)

# data[].attributes.body
Black Lives Matter va ser un moviment que es va originar als Estats Units el 2013, quan les activistes afroamericanes Alicia Garza, Patrisse Cullors i Opal Tometi, van crear un projecte centrat en els ciutadans negres com a resposta a la sentència absoluta del cas del jove, Trayvon Martin.

# data[].attributes.headline
Què és el moviment Black Lives Matter (Albert Crespi i Víctor Rodríguez Llaquet)

# data[].attributes.subject
Què és el moviment Black Lives Matter (Albert Crespi i Víctor Rodríguez Llaquet)

# data[].attributes.body
Black Lives Matter (BLM) és un moviment que va començar als Estats Units que vol denunciar i frenar el racisme i la violència policial contra les persones negres. Aquest va néixer el 2013 després que un jove negre (Trayvon Martin) va ser matat i el responsable va quedar-se lliure.

Creadores: Alicia Garza, Patrisse Cullors i Opal Tometi

# data[].attributes.headline
Producció artística té a veure amb aquest fet (Albert Crespi i Víctor Rodríguez)

# data[].attributes.subject
Producció artística té a veure amb aquest fet (Albert Crespi i Víctor Rodríguez)

# data[].attributes.headline
Creieu que aquí passa el mateix? (Víctor Rodríguez Llaquet i Albert Crespi)

# data[].attributes.subject
Creieu que aquí passa el mateix? (Víctor Rodríguez Llaquet i Albert Crespi)

# data[].attributes.body
Nosaltres creiem que aquí no és tan habitual que passi el mateix perquè a Amèrica tenen accés a les armes si és més perillós a l'hora de tenir llibertat al matar. A més, als Estats Units el conflicte és molt més greu degut a que hi ha una història més llarga de violència i desigualtat. En canvi, a Espanya no és visible la violència policial perquè les armes són il·legals, però sí que són presents els comentaris de prejudicis i estereotips sobre les persones de color.

# data[].attributes.headline
Creieu que aquí passa el mateix? (Berta Farrarons i Vega Núñez)

# data[].attributes.subject
Creieu que aquí passa el mateix? (Berta Farrarons i Vega Núñez)

# data[].attributes.body
A Espanya no passa exactament el mateix com a Estats Units, però si que segueix havent-hi racisme. Aquí no es tan visible la violència policial extrema, ja que les armes són ilegals, però si que és present en entorns laborals, en comentaris racistes i en prejudicis socials.

Tot i així hi ha organitzacions que treballen en defensar com, SOS Racisme o Fundación Secretariado Gitanos.

Però tot i així Espanya ens recorda que cal seguir lluitant contra el racisme i promoure la igualtat per a tothom.

# data[].attributes.body
En aquest projecte hem decidit fer un video al Canva en el que hi han imatges de parts del cos de diferents persones i s'uneixen com un puzzle en una sola persona, és un video art. Amb aquest projecte hem volgut donar veu a la igualtat,ja que per molt que cadascú sigui diferent, en el fons tots som iguals. Les imatges van apareixent d'una en una i quan aparèixen surt un àudio de diferents persones dient una frase. Al final del video les fotos van desapareixent i surt una frase que diu "La igualtat ens uneix".