# data[].attributes.attachment_link.description
Història i curiositats a dojo i en català!

# data[].attributes.attachment_link.description
L’atmosfera d’Urà està formada per hidrogen, metà i altres hidrocarburs. El metà absorbeix la llum roja, per això reflexa els tons blaus i verds.

# data[].attributes.attachment_link.title
Mart, el planeta vermell - El sistema solar en 3D per a nens en català

# data[].attributes.attachment_link.description
Història i curiositats a dojo i en català!

# data[].attributes.attachment_link.description
L’interior és roca fosa amb aigua, metà i amoníac líquids. L’exterior és hidrogen, heli, vapor d’aigua i metà, que li dóna el color blau.

# data[].attributes.attachment_link.title
Neptú, el planeta del fred - El Sistema Solar en 3D per a nens en català

# data[].attributes.attachment_link.description
Història i curiositats a dojo i en català!

# data[].attributes.attachment_link.description
Venus és, però, ben diferent de la Terra. No té oceans i la seva pesada atmosfera provoca un efecte hivernacle que eleva la temperatura fins als 480 ºC. És abrasador.

# data[].attributes.attachment_link.title
Venus, el planeta de l'amor - El sistema solar en 3D per a nens en català

# data[].attributes.attachment_link.description
Història i curiositats a dojo i en català!

# data[].attributes.attachment_link.description
Si ens situessim sobre Mercuri, el Sol ens semblaria dues vegades i mitja més gran. El cel, però, el veuriem sempre negre, perquè no hi ha una atmòsfera que pugui dispersar la llum.

# data[].attributes.attachment_link.title
Mercuri, el veí del Sol - El sistema solar en 3D per a nens en català

# data[].attributes.attachment_link.description
Història i curiositats a dojo i en català!

# data[].attributes.attachment_link.description
Història i curiositats a dojo i en català!

# data[].attributes.attachment_link.description
Història i curiositats a dojo i en català!

# data[].attributes.attachment_link.description
Sens dubte, el nostre planeta és únic per acollir vida i per donar-nos autèntiques meravelles. Gaudeix de les seves curiositats!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Les llunes de Júpiter

Fa 400 anys, Galileu va dirigir el seu telescopi casolà cap a Júpiter i va veure que l'acompanyaven tres puntets. Va continuar mirant i, quatre dies més tard, en va descobrir un altre. No podien ser estrelles, perque havia observat que giraven a l'entorn del planeta. Eren satèl.lits, i, fins aleshores, no es coneixia cap altre planeta que en tingués (tret del nostre, és clar).

Després s'han descobert 12 llunes més, totes petites, fins completar el total de 16. Les naus Voyager van estudiar i fotografiar el sistema de Júpiter al 1979. Finalment, al 1996 s'engegà un nou projecte per tal d'observar Júpiter i les seves llunes una bona temporada. El projecte, naturalment, es diu Galileu.

Ganímedes

És el satèl.lit més gran de Júpiter i també del Sistema Solar, amb 5.262 Km. de diàmetre, més gran que Plutó i que Mercuri. Gira a una distància 1.070.000 Km. del planeta en poc més de set dies. Sembla que té un nucli rocós, un mantell d'aigua gelada i una escorça de roca i gel, amb muntanyes, valls, cràters i rius de lava.

Calisto

Té un diàmetre de 4.800 km., gairebé igual que Mercuri, i gira a 1.883.000 Km. de Júpiter, cada 17 dies. És el satèl.lit amb més cràters del Sistema Solar. Està format, a parts iguals, per roca i aigua gelada. L'oceà gelat dissimula els cràters. És el que té la densitat més baixa dels quatre satèl.lits de Galileu.

Io

Io té 3.630 Km. de diàmetre i gira a 421.000 Km. de Júpiter en poc més d'un dia i mig. La seva òrbita es veu afectada pel camp magnètic de Júpiter i per la proximitat d'Europa i Ganímedes. És un món de roca amb molta activitat volcànica. La seva temperatura global és de -143ºC, però té una zona, un llac de lava, amb 17ºC.

# data[].attributes.attachment_link.description
Fa 400 anys, Galileu va dirigir el seu telescopi casolà cap a Júpiter i va veure que l'acompanyaven tres puntets. Va continuar mirant i, quatre dies més tard, en va descobrir un altre. No podien ser estrelles, perque havia observat que giraven a l'entorn del planeta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Cada anell principal està format per molts anells estrets. La seva composició és dubtosa, però sabem que contenen aigua. Podrien ser icebergs o boles de neu, barrejades amb pols.

Al 1850, l'astrònom Edouard Roche estudiava l'efecte de la gravetat dels planetes sobre els seus satèl.lits, i va calcular que, qualsevol matèria situada a menys de 2,44 vegades el radi del planeta, no es prodria aglutinar per formar un cos, i, si ja era un cos, es trencaria.

L'anell interior de Saturn, C, és a 1,28 vegades el radi, i l'anell exterior, A, a 2,27. Tots dos són dins del límit de Roche, però el seu origen encara no s'ha determinat. Amb tota la matèria que contenen es podria formar una esfera d'un tamany semblant al de la Lluna.

# data[].attributes.attachment_link.description
Al 1850, l'astrònom Edouard Roche estudiava l'efecte de la gravetat dels planetes sobre els seus satèl.lits, i va calcular que, qualsevol matèria situada a menys de 2,44 vegades el radi del planeta, no es prodria aglutinar per formar un cos, i, si ja era un cos, es trencaria.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
És el quart planeta del Sistema Solar. Conegut comel planeta roig pels seus tons rosats, els romans li van posar el nom del deu de la guerra.

Té una atmosfera molt fina, formada principalment per diòxid de carboni, que es congela alternativament en cadascun dels pols. Conté només un 0,03% d'aigua, mil vegades menys que la Terra.

Els estudis demostren que Mart va tenir una atmosfera més compacta, amb núvols i precipitacions que formaven rius. Sobre la superfície s'endevinen solcs, illes i costes.

Les grans diferències de temperatura provoquen vents forts. L'erosió del sòl ajuda a formar tempestes de pols i sorra que degraden encara més la superfície.

Abans de l'exploració espacial, es pensava que Mart podia tenir vida. Les observacions han demostrat que no en té, encara que en podria haver tingut en un passat llunyà.

En les condicions actual, Mart es esterilitzant, és a dir, no pot tenir vida. El seu sòl és sec i oxidant. A més, rep del Sol massa rajos ultraviolats.

Té dos satèl.lits, Fobos i Deimos. Són petits i giren ràpid prop del planeta. Això va dificultar el seu descobriment a través dels telescopis.

Fobos té poc més de 13 Km. pel costat més llarg. Gira a 9.380 Km. del centre, és a dir, a menys de 6.000 Km. de la superfície, cada 7 hores i mitja. Deimos és la meitat de Fobos i gira a 23.460 Km. del centre en poc més de 30 hores.

&nbsp
Imatges de Fobos i Deimos, els petits satèl.lits de Mart

Dades sobre Mart

La Terra

Tamany: radi equatorial

3.397 km.

6.378 km.

Distància mitjana al Sol

227.940.000 km.

149.600.000 km.

Dia: període de rotació sobre l'eix

24,62 hores

23,93 hores

Any: òrbita al voltant del Sol

686,98 dies

365,256 dies

Temperatura superficial mitjana

-63 º C

15 º C

Gravetat superficial a l'equador

3,72 m/s ²

9,78 m/s ²

Ampliar les imatges
del planeta Mart

Solcs a la superfície de Mart.

Imatge enviada per la nau Mars Pathfinder.

Tornar a l'inici: Astronomia Educativa. Univers i Sistema Solar

# data[].attributes.attachment_link.description
Té una atmosfera molt fina, formada principalment per diòxid de carboni, que es congela alternativament en cadascun dels pols. Conté només un 0,03% d'aigua, mil vegades menys que la Terra. Els estudis demostren que Mart va tenir una atmosfera més compacta, amb núvols i precipitacions que formaven rius.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La Terra és el nostre planeta i l'únic habitat. Es troba a l'ecosfera, un espai que envolta elSol i que té les condicions necessàries perquè existeixi vida.

És el més gran dels planetes rocosos. Això fa que pugui retenir sobre la superfície una capa de gasos, l' atmosfera, que dispersa la llum i absorbeix calor. De dia evita que la Terra s'escalfi massa i, de nit, que es refredi.

Set de cada deu parts de la superfície terrestre són cobertes d'aigua. Els mars i oceans també ajuden a regular la temperatura. A més, l'aigua que s'evapora forma núvols i cau en forma de pluja o neu, formant rius i llacs.

Als pols, que reben poca energia solar, l'aigua es gela i forma els casquets polars. El del sud és més gran i concentra la major reserva d'aigua dolça del planeta.

L'escorça de la Terra està formada per plaques que suren sobre el mantell, una capa de materials calents i pastosos que, de vegades, surten per una esquerda formantvolcans.

La densitat i la pressió augmenten cap al centre de la Terra. Al nucli hi ha els materials més pesats, els metalls. Les elevades temperatures els mantenen en estat líquid, amb forts moviments. El nucli intern és sòlid.

Les forces internes tenen efectes a l'exterior. Quan els moviments són ràpids, originen terratrèmols. Si són lents, originen plegaments, com els que han creat les muntanyes.

El ràpid moviment rotatori i el nucli metàl.lic generen un camp magnètic que, amb l'atmosfera, ens protegeix de les radiacions nocives del Sol i les altres estrelles.

Dades sobre la Terra

Ordre

Tamany: radi equatorial

6.378 km.

5è

Distància mitjana al Sol

149.600.000 km.

3er.

Dia: període de rotació sobre l'eix

23,93 hores

5è.

Any: òrbita al voltant del Sol

365,256 dies

3er.

Temperatura superficial mitjana

15 º C

7è.

Gravetat superficial a l'equador

9,78 m/s ²

5è.

Ampliar les imatges
del planeta Terra

Les estacions de l'any

L'òrbita de la Terra és elíptica: hi ha moments en què es troba més a prop del Sol i d'altres en què n'està més allunyada. A més, l'eix de rotació està una mica inclinat respecte al pla de l'òrbita.

Al cap de l'any sembla que el Sol puja i baixa. El camí aparent que fa el Sol s'anomena eclíptica, i passa sobre l'equador a l'inici de la primavera i de la tardor. Aquests punts són els equinoccis i coincideixen amb els períodes en què el dia i la nit duren igual.

Els punts de l'eclíptica més allunyats de l'equador s'anomenen solsticis, i corresponen als dies en que comencen l'hivern i l'estiu.

Prop dels solsticis, els rajos solars cauen més verticals sobre un dels dos hemisferis i l'escalfen més. És l'estiu. Mentrestant, l'altre hemisferi rep els rajos més inclinats, han de travessar més boci d'atmosfera i es refreden abans d'arribar a terra. És l'hivern

Contaminació atmosfèrica

Els astronautes tornen dels seus viatges amb una nova mentalitat que els fa sentir més respecte per la Terra i entendre millor la necessitat de cuidar-la.

Desde l'espai no es veuen les fronteres i, molt menys, els interessos econòmics, però sí alguns dels seus devastadors efectes, com la contaminació de l'atmosfera.

El 85% de l'aire és a la zona propera a la Terra, la troposfera, una finíssima capa de només 15 Km. Les capes més elevades de l'atmosfera tenen poc aire, però ens protegeixen dels rajos ultraviolats ( capa d'ozó) i dels meteorits ( ionosfera).

Els gasos que hem abocat a l'atmosfera l'han deixat en un estat lamentable. Les fotos que van fer els primers astronautes són molt més clares que les actuals, tot i que ara tenim aparells més sofisticats. Els humans som capaços de destruir en poc temps el que a la natura li ha costat milers d'anys crear.

Tornar a l'inici: Astronomia Educativa. Univers i Sistema Solar

# data[].attributes.attachment_link.description
És el més gran dels planetes rocosos. Això fa que pugui retenir sobre la superfície una capa de gasos, l' atmosfera, que dispersa la llum i absorbeix calor. De dia evita que la Terra s'escalfi massa i, de nit, que es refredi. Set de cada deu parts de la superfície terrestre són cobertes d'aigua.

# data[].attributes.attachment_link.title
El Planeta Terra - El sistema solar en 3D per a nens en català

# data[].attributes.attachment_link.title
Júpiter, el planeta gegant - El sistema solar en 3D per a nens en català

# data[].attributes.attachment_link.title
Saturn, el planeta dels anells - El sistema solar en 3D per a nens en català

# data[].attributes.attachment_link.title
Mart, el planeta vermell - El sistema solar en 3D per a nens en català