# data[].attributes.attachment_caption
Veverițele zburătoare sunt animale sălbatice care sunt, de asemenea, ținute ocazional ca animale de companie. Sunt considerate animale exotice și poate fi ilegal să aveți unul în statul dumneavoastră, așa că asigurați-vă că verificați dacă sunt legale în locul în care locuiți înainte de a obține unul. Este posibil să aveți nevoie de un permis pentru a deține o veveriță zburătoare.

Veverițele zburătoare au nasuri mici și roz, ochi mari și cozi lungi și blănoase, făcându-le extrem de drăguțe. Au, de asemenea, dinți ascuțiți, multă energie și sunt nocturni.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Acest articol sau această secțiune are bibliografia incompletă sau inexistentă.
Puteți contribui prin adăugarea de referințe în vederea susținerii bibliografice a afirmațiilor pe care le conține.

Pinguinii ( ordinul Sphenisciformes, familia Spheniscidae) sunt un grup de păsări acvatice care nu zboară și care trăiesc exclusiv în emisfera sudică, în principal în Antarctica. Aceste păsări își prind hrana înotând și prinzând în gură peștii pe care apoi îi devorează. Există mai multe specii de pinguini, precum pinguinul regal, pinguinul imperial și pinguinul Adélie. Pe uscat par lenți, abia mișcându-se, dar în apă sunt foarte rapizi, deoarece își folosesc aripile pentru înot. De înălțime între 40 și 90 cm, au picioarele scurte, situate la extremitatea posterioară a trunchiului, penele mici și foarte dese, iar aripile scurte, improprii pentru zbor, au rol de înotătoare.

Majoritatea speciilor de pinguini trăiesc în mările emisferei sudice, doar una singură trăind în apropierea liniei Ecuatorului. Clocesc în insulele subantarctice, Antarctica, Australia, Noua Zeelandă, Africa de Sud, Patagonia și Chile. În afara perioadei de reproducere pot fi întâlniți și în zonele mai calde, chiar tropicale, cum ar fi Brazilia, Columbia, Ecuador, insulele Galapagos sau Madagascar, unde ajung folosindu-se de curenții reci precum Humboldt, Cromwell sau Benguela. Marea parte a populației de pinguini se află pe Antarctica și pe insulele înconjurătoare.

Pinguinii sunt singurele păsări care nu zboară adaptate la scufundare, propulsate cu ajutorul aripilor. Pentru aceasta, în timpul evoluției, aripile au devenit înotătoare puternice cu articulații rigide, care împiedică mișcările independente ale oaselor care o alcătuiesc. Oasele pinguinilor sunt mai dense și mai dure, ceea ce le face mai rezistente în cazul impacturilor cu apa și reduc flotabilitatea prin creșterea greutății. Picioarele sunt situate mai în spate față de alte păsări, lucru ce le conferă o statură bipedă, dar care le îngreunează mersul pe uscat. În schimb, acestea îndeplinesc funcția de cârmă atunci când se află în apă. În apă, pinguinii pot ajunge la viteze de până la 60 km/h, dar viteza lor obișnuită este situată între 5-10 km/h. Rezervele de oxigen se găsesc în țesutul muscular, care conține mari cantități de mioglobină, ceea ce face pinguinii capabili să reziste mult timp scufundați, până la 18 minute în cazul pinguinului imperial ( Aptenodytes forsteri).

Pinguinii au capacitatea de a reține mare parte din temperatura corporală, fiind perfect adaptați la condițiile de frig extrem din zonele în care trăiesc. Au un înveliș consistent de țesut gras sub piele, un sistem vascular specializat în aripi și picioare și un penaj alcătuit din trei straturi. Speciile care trăiesc în zonele mai temperate au aripile mai lungi și zone lipsite de penaj la nivelul feței. Pentru a nu se supraîncălzi, își petrec marea parte a timpului în apa rece. Greutatea unui pinguin ajunge la maximum 14 kg.

Comportament

Ritualurile de curtare sunt foarte diverse, chiar dacă nu există un dimorfism sexual marcat. Majoritatea speciilor de pinguini clocesc în colonii mari și sunt foarte teritoriale. Cuiburile lor sunt de obicei foarte simple, dar există unele specii care clocesc în galerii subterane. Pinguinii imperiali nu folosesc cuiburi, ci își țin pe picioare ouăle pe toată perioada clocirii. Pinguinii clocesc două ouă, cu excepția pinguinului imperial, care depune un singur ou. Ouăle sunt de culoare deschisă, variind de la alb la verzui, și au o perioadă de incubație cuprinsă între 33 și 62 de zile, depinzând de specie. Puii de pinguin prezintă o creștere rapidă, după 2-3 săptămâni fiind destul de bine dezvoltați. După prima năpârlire, puii devin independenți de părinți.

Pinguinii din speciile Aptenodytes, Megadyptes, Eudyptula și Spheniscus se hrănesc în special cu pește. Speciile Pygoscelis și Eudyptes se hrănesc cu plancton. Pinguinii, precum celelalte păsări acvatice, prezintă o glandă ce le permite să elimine excesul de sare pe care îl ingerează din apa mării, ceea ce elimină nevoia de a bea apă dulce.

Dușmanii naturali ai pinguinilor sunt rechinii, orcile și unele specii de foci, precum leopardul de mare ( Hydrurga leptonyx). Există și unele păsări care se hrănesc cu ouăle sau puii de pinguin.

Familia Spheniscidae ( sensus stricto)

Specii fosile

# data[].attributes.attachment_link.description
Acest articol sau această secțiune are bibliografia incompletă sau inexistentă. Puteți contribui prin adăugarea de referințe în vederea susținerii bibliografice a afirmațiilor pe care le conține. Pinguinii ( ordinul Sphenisciformes , familia Spheniscidae) sunt un grup de păsări acvatice care nu zboară și care trăiesc exclusiv în emisfera sudică, în principal în Antarctica.

# data[].attributes.attachment_link.title
5 cele mai bune specii de şerpi ca animale de companie

# data[].attributes.attachment_link.description
Sunt unii dintre cei mai populari șerpi ca animale de companie datorită comportamentului și combinațiilor lor de culori, nu cresc prea mult, nu au nevoie de o incintă mare, iar dacă doriți să îi creșteți, sunt foarte ușor de înmulțit.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Federația Chinologică Internațională (FCI - Fédération Cynologique Internationale) a creat clasificarea oficială a raselor, valabilă la nivel global.

În această categorie vei găsi o descriere detaliată a celor 10 grupuri principale de rase de câini, conform FCI. Aici vei afla informații despre istoria lor, trăsăturile caracteristice, avantajele și dezavantajele, sănătatea și nevoile acestora. Fie că îți dorești să afli mai multe informații despre rase de câini mici sau rase de câini de talie mare aici vei găsi informații despre tot ce ai nevoie să știi, trebuie doar să folosești filtrele din pagină.

Grupele și secțiunile FCI ale raselor de câini

Grupa 1: Câini ciobănești

Toate rasele de câini din această grupă au o dorință puternică de a lucra alături de oameni. Câinii ciobănești sunt animale inteligente, dornice de muncă și sunt iubiți pentru vigilența lor. Ei nu prea latră și se supun oamenilor foarte repede. Pe de altă parte, cel mai important instrument de muncă a câinilor ciobănești este lătratul lor, fiind singura metodă prin care pot aduna turmele de oi. Ei nu sunt potriviți drept câini de apartament sau pentru plimbare. Bearded Collie este un câine fericit, echilibrat și ușor de dresat. Expresia energică este tipică pentru această rasă de câini. Ciobănescul alb elvețian provine din Canada și a fost clasificat drept o rasă independentă. Aceste animale iubitoare de copii, atente, dar în nici un caz agresive, sunt foarte potrivite pentru a servi drept câini de pază.

Grupa 2: Pincheri și Schnauzeri, Molosoizi, câini de munte elvețieni și alte rase

În această categorie vei găsi, pe lângă Pincheri și Schnauzeri, rasele Smoushond, Terrier Negru Rusesc, Marele Danez, câini de munte și Ciobănești de Berna. Printre Pincheri, se numără și Dobermanul și Pincherul Pitic. Se crede că animalele au fost introduse în Europa din Anglia la începutul secolului 19. Affenpinscherul este una dintre cele mai vechi rase de câini din Germania, care a rămas aproape neschimbată. Animalele trăiesc până la 15 ani și sunt foarte atașate de oameni. Le place să se ghemuiască lângă tine, sunt buni câini de pază și au nevoie de multă mișcare.

Grupa 3: Terrieri

În această grupă, vei găsi terrieri alergători cu picioare lungi și cu picioare scurte, Bull Terrieri și Terrieri Pitici. Datorită aspectului său impunător, Terrierul Airedale este considerat regele grupei. El provine din Anglia, Yorkshire. Aici, minerii, muncitorii și fermierii aveau nevoie de câini rezistenți pentru vânatul în apă și pentru dirijarea vitelor. Terrierii Airedale erau ideali pentru acest lucru, astfel și-au găsit mulți suporteri destul de repede datorită loialității și versatilității acestora. Terrierul Australian poate fi crescut, de asemenea, într-un apartament în oraș, cu condiția să poată face suficientă mișcare. Inițial el a fost un câine ciobănesc, datorită corpului său robust, puternic și rezistent la frig. Fox Terrierii cu păr sârmos sunt și ei foarte comuni în Europa. Au fost folosiți la vânarea vulpilor în Anglia și pot fi văzuți în numeroase picturi istorice în Anglia.

Grupa 4: Teckeli

Tecklelul, numit și Dachshund, este cunoscut încă din Evul Mediu. Oamenii au înmulțit câini cu picioare scurte, proveniți din Braci, care să fie potriviți pentru vânatul deasupra și sub pământ. Așa au apărut Teckelii. Animalele au o blană scurtă, densă și strânsă, în numeroase culori, între negru și maro roșiatic. Teckelii sunt echilibrați, persistenți, au un nas fin și sunt agili. Există trei mărimi de Teckeli (Teckeli, Teckeli Pitici și Kaninchen) și, conform lungimii părului, cu păr scurt, cu păr sârmos și cu păr lung. Mușchiulosul Teckel nu are nevoie de multă mișcare, poate trăi până la 17 ani și este un bun câine de pază.

Grupa 5: Câini de tip Spitz și de tip primitiv

Câinii de tip „ includ câinii de sanie, rasele nordice de vânătoare, câinii nordici de pază și de turmă, câinii de tip Spitz europeni și asiatici. Spitzul German este un descendent al Torfhund-ului din Epoca de Piatră și este cea mai veche rasă de câini din Europa Centrală. Câinii de tip Spitz pot fi remarcați prin blana lor frumoasă, care iese în evidență pentru că au mult subpăr. Ochii agili și urechile ascuțite le oferă aspectul distinctiv. Câinele German de tip Spitz este activ, dar foarte afectuos și docil. Îl poți educa ușor. El este un câine de pază foarte potrivit, pentru că este suspicios pe lângă străini. Rasele nordice sunt preferați ca și câini de turmă cu blana călduroasă.

Grupa 6: Câini de vânătoare, copoi și rase asociate

Câinii de vânătoare au un nas fin și au ajutat oamenii la vânătoare timp de secole. Ei detectează un miros și urmăresc prada lătrând. Reprezentanți ai acestora sunt, de exemplu, Foxhound Englezesc, Copoi Mic Elvețian cu Picioare Scurte, Otterhound, Brac Francez sau Beagle. Copoii sunt câini de vânătoare specializați în localizarea bovinelor rănite. Precum câinii de vânătoare, ei au un simț puternic al mirosului și caută explicit urma animalului rănit. Reprezentanți tipici sunt Copoiul Bavarez de Munte și Copoiul Alpin. Câinii de vânătoare sunt dresați să muncească în haită, copoii individual.

Grupa 7: Câini de aret (Pointeri)

Se face diferența între câini de aret continentali, cum ar fi Bracul, Spaniolul și Griffonul și câinii de aret Englezi și Irlandezi, cum ar fi Pointerul și Setterul. Câinii de aret aportează voluntar ceva ce a fost omorât. Ei au fost înmulțiți îndeosebi după introducerea armelor de foc și sunt animale foarte versatile. Nu omoară, ci îi arată cu calm vânătorului locația animalului. Nu sunt foarte solicitați în acest rol în ziua de azi, dar deoarece combină caracteristicile mai multor rase de vânătoare, sunt foarte preferați ca tovarăși loiali. Cu toate acestea, nu ar trebui ținuți ca animale de companie de către amatori. Pointerii aparțin vânătorilor.

Grupa 8: Câini aportori, scotocitori și câini de apă

Aportorii sunt câini de vânătoare care găsesc păsări și le aduc înapoi vânătorului. Câinii scotocitori caută independent animale mici prin desiș. Această categorie include, de exemplu, Cockerul Spaniel American sau Englez, Springerul Spaniel Englez, Field Spaniel, Kooikerhondje și Springerul Spaniel Galez. Câinii de apă sunt potriviți pentru a ajuta la pescuit. Spanielul American este un tip de Spaniel Englez și este cea mai mică rază de Spaniel. Chesapeake Bay Retriever a fost înmulțit în mod special pentru vânatul în apă și trebuie să poată să aporteze, să pătrundă prin gheață și să reziste la apă rece.

Grupa 9: Câini de agrement și de companie

Aceste animale servesc în primul rând ca însoțitori și parteneri sociali. În această grupă mare vom găsi Bichonii, Pudelii și rase de câini belgieni mici, însă și câini Tibetani, câini fără păr, Pechinezi și Chihuahua. Bichonul Frise, de exemplu, este amuzant, independent și cu personalitate. El învață repede și este ușor de dresat.

Bichonul Bolognese are un fizic delicat, este sociabil și potrivit pentru familie. Bolonka Zwetna pe de altă parte, este un bun câine de apartament. Având în vedere că este o rasă prietenoasă și plină de viață, aceste animale sunt potrivite ca parteneri de joacă. Boston Terrierul are un temperament foarte echilibrat. Acest câine tipic a fost înmulțit inițial în Boston în anii 1970. E mic, plin de viață și prietenos. Încă de la apariția sa în 1870, Chihuahua a fost considerată a fi cea mai mică rasă de câini din lume. Se crede că provine din câinii de sacrificiu din vechiul Mexic. Începând din secolul 19, fermierii din provincia Chihuahua au vândut animalele și turiștilor și rasa de câini s-a extins în Europa. Chihuahua au multe trăsături de caracter, de la alerți, la jucăuși.

Grupa 10: Ogari

Fie că e vorba de ogari cu păr lung, cu păr scurt sau cu păr sârmos, acești câini slabi, cu picioare lungi își au locul lângă gheparzi, ca fiind cele mai rapide animale de pe pământ. Eu au fost înmulțiți demult, cu un scop specific și pentru a vâna tot ce văd. În funcție de origine, se poate face diferența între ogarii occidentali și cei orientali. Urechile lăsate și un simț de independență sunt caracteristice ogarilor orientali, pe când ogarii occidentali sunt Sprinteri și au urechi ridicate.

# data[].attributes.attachment_link.description
Ce rasă de câini ți se potrivește? Câini mici precum Chihuahua, Pomeranian, Yorkshire Terrier sau un uriaș prietenos precum Labradorul

# data[].attributes.attachment_link.title
Istoria Cainelui - Cel mai bun prieten al omului | Purina

# data[].attributes.attachment_link.description
Totul despre istoria câinelui, de la animal feroce, la prieten al omului. Vizitează Purina și află cum au ajuns câinii animale de companie.

# data[].attributes.attachment_link.title
Cartea clasei a II-a - „Animalul meu preferat”

# data[].attributes.attachment_link.title
Rolul animalelor de companie: beneficii în dezvoltarea copiilor

# data[].attributes.attachment_link.description
Rolul animalelor de companie în dezvoltarea copiilor poate aduce reale beneficii: stare de bine, activitate fizică, empatie și inspirație.

# data[].attributes.body
Iacul este un mamifer rumegător din Tibet, mai mic decât bivolul, cu corpul masiv, acoperit de păr lung de culoare brună și cu o cocoașă pe ceafă. Specie de vite Bos grunniens, familia Bovidae, care trăiește în turme sălbatice în Tibet, la altitudini mari. Atinge o înălțime la greabăn de circa 2 m, are păr lung și aspru pe părțile laterale. Are coarne mari, curbate în sus și umeri aduși. Este amenințat cu dispariția. Trăiește în regiuni înalte (Tibet) în stare sălbatică, și domesticit (folosit ca animal de povară și pentru lapte, carne și lână).

https://ro.m.wikipedia.org/wiki/Iac

# data[].attributes.body
Cand am fost mică am avut un șarpe pe nume Stive. Acest sarpe l-am tinut intr-un acvariu la barul unchiului meu.

# data[].attributes.attachment_link.title
Top 50 curiozitati despre  SARPELE DE CASA