# data[].attributes.headline
Безпека під час війни

# data[].attributes.subject
Безпека під час війни

# data[].attributes.body
Ознайомлюємось із правилами безпечної поведінки та виконуємо тестування https://forms.gle/WzA25qW8AeoaokwX9

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Людмила Юрциба

# data[].attributes.headline
Як впоратися зі стресом під час війни

# data[].attributes.subject
Як впоратися зі стресом під час війни

# data[].attributes.body
Щоб безпечно адаптуватися до сучасних реалій, мінімізувати наслідки стресу, пропонуємо вам наступні прості дії:

Зосередьтеся на тому, що ви можете контролювати. Зараз дуже важливо концентруватися на створенні найбільш безпечних умов, турботі про близьких та рідних.

Споживайте лише достовірну інформацію з офіційних джерел. Не варто переглядати новини у режимі 24/7, адже це підвищує панічні настрої, тривогу та відчуття страху за близьких та себе. Критично сприймайте інформацію.

Подбайте про можливі запаси продуктів харчування та питної води. Зокрема, спробуйте зробити продуктовий запас у місці вашого укриття.

Намагайтеся за можливості дотримуватися режиму дня та сну. Звісно, в умовах війни важко організувати здоровий сон, проте щоразу, коли у вас є можливість поспати, скористайтеся нею. Не забувайте рухатися та за можливості виконувати хоча б мінімальні фізичні активності. Навіть якщо ви в укритті, робіть розминку. Це допоможе впоратися зі стресом, тривогою та панічними настроями.

У важкі часи важливо гуртуватися разом та підтримувати один одного. Якщо у вас є можливість, будьте на зв’язку з близькими. Проте, якщо такої можливості немає, і ви знаходитеся в укритті, — спілкуйтеся та підтримуйте тих, хто перебуває там поруч із вами. Психологічна підтримка у такі складні моменти допомагає впоратися зі стресом.

У кого є можливість — допомагайте тим, хто цього потребує. Добрі справи, волонтерство та підтримка інших дозволяють почуватися краще. Організовуйте пункти видачі чаю для захисників, віддайте речі першої потреби переселенцям з інших міст, підтримуйте українських захисників, комунікуйте з іноземними друзями про перебіг ситуації в Україні тощо.

Правильно та глибоко дихайте, рахуйте вдихи та видихи, врівноважуючи їх. Можна спільно співати чи рахувати, щоб зменшити усю стресовість ситуації.

Пам’ятайте, що відчувати тривогу, занепокоєння та страх в той час, коли навколо вас бойові дії, а країна в стані війни з агресором, — нормально. Це прийнятна реакція вашої психіки та організму на ситуацію, що склалася.

Бережіть себе! Перемога за Україною!

# data[].attributes.headline
Правила поведінки в укритті

# data[].attributes.subject
Правила поведінки в укритті

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Коли починає емоційно накривати, в першу чергу треба рухатися: фізичні вправи, прогулянки (якщо безпечно) тощо. Варто також облаштувати місце, де можна прокричатися та поплакати - і робити це щоразу, коли є напруження.

Стрес схильний до самопідсилення на багатьох рівнях: від позитивного зворотного зв'язку в катехоламінових синапсах і до накручування себе суто на рівні думок.

Тому стрес та тривогу необхідно постійно відгальмовувати. Піймали себе на тривозі - медитуємо. Якщо треба - фізичні вправи, крики - і знову медитуємо. Робимо дихальні практики. І не накручуємо себе. Думати про проблему треба тільки в момент планування дій та під час конкретних дій.

Майже весь наш страх знаходиться в майбутньому. Якщо тільки ви просто зараз не біжите від фізично присутньої загрози, ваш страх - це емоційна реакція на прогноз.

Це дуже цінно, що наш мозок вміє прогнозувати майбутнє і діяти стратегічно. Але у цієї суперсили є побічка: оскільки страх живе в майбутньому, його зазвичай в сотні разів більше, ніж потрібно для адекватних дій.

Страх уже дав вам сигнал. Ви його почули і обрали якусь тактику дій або набір тактик до різних обставин. Далі страх стає ворогом і думки про майбутнє стають ворогом. Тому наша задача - максимально зачепитися за теперішнє. Заземлятися у те, що тут і зараз є у вашому житті та робить його кращим. Стіни є? Супер. Вода є? Чудово. Їжа. Люди. Тварини. Все, що окей тут і зараз, має бути основним фокусом уваги.

Слід скласти свій план дій. Я маю, але не є в цьому питанні експертом, щоб радити.

Кожен повинен взяти на себе відповідальність за свій стан. Дитина на тому рівні, на якому вона здатна, теж має це зробити.

Найкращий механізм для цього - особисті кордони та самообслуговування. Кожен сам робить для себе все, що здатний зробити. У спільних справах домовляємося про ролі. Якщо потрібна допомога, про неї просять і домовляються. Кожен має особисту схованку, щоб побути в тиші наодинці, а також місце для теплого контакту.

Якщо хтось панічно починає кудись бігти, не втручаємося у цей стан, а в першу чергу заземлюємо себе. Якщо немає гострої необхідності кудись бігти, не спішіть. Спочатку формуємо свій спокій, потім стає спокійно оточуючим. Або не стає, але їхній стан - їхня відповідальність. Найкраще, що ви можете зробити для них - утримати власну стабільність.

Втручаємося лише у гострій ситуації, коли треба фізично зафіксувати або дати ляпаса. Весь інший час наш сигнал близьким: "Я з тобою, я спокійний, зіприся на мене у моєму спокої".

Ми поруч для того, щоб обіймати, розмовляти, робити щось спільне.

Шукайте, що тут і зараз дозволить зробити собі та близьким комфортно. Або відволіче від думок.

Але уникайте азартної діяльності: високий рівень збудження в моменті може допомагати, але далі скоріше за все буде підсилювати тривогу.

Всі знають, не всі роблять. Оберіть кілька джерел інформації, усі інші не дивіться. У більшості частин країни немає необхідності моніторити ситуацію щохвилини, можна читати новини раз на годину або рідше. Те саме стосується обговорень із близькими: тільки якщо є критично важлива інформація. Поза тим говоримо про ситуацію за графіком, наприклад двічі на день. Менше знаєш - міцніше спиш.

Але, звісно, потрібно лишити достатній контакт з реальністю через довірені джерела.

Кора великих півкуль гальмує амігдалу, яка робить нам тривожність. Тому інтелектуальна діяльність може допомагати: шахи, головоломки, математичні задачі, кросворди, вивчення іноземної мови тощо.

Також на сторінці науковця можна переглянути відео.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як знизити стрес дорослому і дитині?

# data[].attributes.attachment_link.description
Коли починає емоційно накривати, в першу чергу треба рухатися: фізичні вправи, прогулянки (якщо безпечно) тощо. Варто також облаштувати місце, де можна прокричатися та поплакати - і робити це щоразу, коли є напруження. Стрес схильний до самопідсилення на багатьох рівнях: від позитивного зворотного зв'язку в катехоламінових синапсах і до накручування себе суто на рівні думок.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Людмила Юрциба

# data[].attributes.attachment_link.title
Розклад уроків 22.pptx

# data[].attributes.headline
Правила безпеки під час канікул

# data[].attributes.subject
Правила безпеки під час канікул

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Людмила Юрциба

# data[].attributes.attachment_link.title
Інструктаж з безпеки життєдіяльності під час осінніх канікул

# data[].attributes.headline
Як подолати стрес в 

# data[].attributes.body
Як подолати стрес в умовах війни

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"За словами фахівчині, залежно від провідного типу нашої нервової системи, коли почули страшне слово чи звуки сирени, у когось почалася паніка, у когось почастішало серцебиття, когось почало "трясти", хтось метушився чи завмирав, а хтось почав плакати... У н Тому Світлана Ройз провела відкриту онлайн-зустріч для всіх охочих. Відео можна переглянути тут або у вікні нижче. "Нова українська школа" зробила й текстовий варіант із порадами й методиками психологині. Далі - пряма мова. АЛГОРИТМ ВПЛИВУ НА СПОКІЙ инішній ситуації надзвичайно важливо зберігати спокій, не панікувати й акумулювати свої сили для підтримки родини та країни. Це вкрай складно в обставинах, що наразі відбуваються. Як би ми не були "готові" до того, що зараз відбувається, неможливо нормально сприймати те, що у 2022 році ми чуємо слово "війна". Усі реакції, які виникали у вас сьогодні вранці чи виникають зараз, - абсолютно природні й не варто відчувати за це провину", - Швидкі дії, як вплинути на спокій: каже сімейна та дитяча психологиня Світлана Ройз.
Важливо пам'ятати: після фази гіперактивності, у якій, наприклад, ми перебували весь ранок чи якусь частину дня, цілком закономірно настає фаза стабілізації, а потім - виснаження. Аби не дійти до останньої фази, треба почати вчасно піклуватися про себе. Треба робити все, що можливо, щоби ви могли хоча б на якийсь час "відключатися".

Наприклад, якщо ви з партнером можете "чергувати", моніторити новини чи спати, це важливо робити.

Адже, якщо після фази виснаження, доведеться знову реагувати, нервова система може не витримати навантаження.
Контроль стоп, спини, очей і рук

Нервова система влаштована так: коли небезпечно тілу, усі знання не засвоюються. Тож перше, що треба зробити, - повернути безпеку своєму тілу. Якщо поруч із вами дитина, обійміть її і скажіть: "Я з тобою". Якщо її рухи пришвидшені, треба говорити повільно, тихо й бути на рівні очей дитини.

Безпека для людей - це про режим дня, рутину. Робіть, усе, що ви запланували, якщо це можливо. Наприклад, піти в душ, поприбирати, поїсти, приготувати їжу.

Пам'ятайте, що треба пити воду. Коли симпатична система активна, у нас пересихає в роті. Якщо не хочете пити, хоча б змочіть губи чи пополощіть рот.

Треба їсти чи принаймні жувати. Коли ми жуємо, нервова система виходить зі стану паніки. Носіть із собою жуйки, цукерки. Ідеально, щоби було щось із вираженим смаком, аби повернути себе в стан мінімального спокою.

Слідкуйте за тим, аби ви та діти ходили в туалет. Історично склалося так: аби ссавці були в безпеці, у них мають бути позиви до сечовипускання й дефекації. Це треба, щоби стати легшим перед втечею. Якщо в стресовій ситуації ви відчуваєте, що з кишківником щось відбувається, це абсолютно нормально.

Візьміть у ліву руку якийсь предмет, який можете проконтролювати. Коли ми беремо щось у ліву руку, то, фактично, беремо під контроль усе, що відбувається в правій півкулі мозку. Усі тривожні думки й образи - це зокрема робота правої півкулі.

Наприклад, коли дитина тривожиться, а вам треба зібрати речі, призначте її відповідальною за якийсь процес і дайте якийсь предмет у ліву руку. Це допоможе заспокоїтися.

Аби ми були в безпеці, маємо ввести нові правила нашого часу. Наприклад, не підходьте до вікон, натомість наближайтеся до так званої несучої стіни. Зараз саме час пограти з дитиною в "супергероїв безпеки", оглянути квартиру й подумати, що може впасти з полиці.

Сконтактуйте із сусідами, щоби відчувати, що поряд є підтримка. Якщо є можливість зібратися кількома сім'ями чи класом десь у безпечному просторі, це буде чудово. Так ви зможете влаштувати "колективну безпеку".

Підтримуйте свої емоції. Дайте собі можливість проявити емоції, які відчуваєте. Якщо важливо плакати чи злитися, так і робіть. Наприклад, коли людина матюкається, виділяється гормон ендорфін. А це допомагає знеболити процес.

Коли вранці я почула сирени, то зрозуміла, що не можу говорити. Це для мене не властиво. Це пояснюється так: коли страшно, у нас вимикаються зони Брока, що відповідають за говоріння. Якщо ви відчуваєте те саме чи чуєте, що в дітей сиплий, нетиповий голос, співайте, кричіть, говоріть голосно.

Повторюйте слово "пау" кілька разів. Уявіть, що ви наче кидаєте це слово в стелю, як у мішень.

Слідкуйте за диханням. Робіть вдих на 2 такти, а видих - на 4 чи 6. Тобто затримуйте дихання. Дітям можна давати скоромовки, щоби вони говорили їх на видиху.

Дозвольте собі "потупити". Коли ми перебуваємо в стані травматизації, терапевти рекомендують грати на тетрисі, з кульками. Можете пограти в комп'ютерну гру.

Коли ми не можемо нічого проконтролювати, треба виконати дії, які мают ь хоч трохи контролю. Тобто те, за що ви можете взятися й що даватиме швидкий результат. Наприклад, щось швидко спекти чи прибрати на полиці.

Якщо ви ходите квартирою, краще йти перехресно: ліва рука, права нога. Коли ми перебуваємо в стресовому стані, то переважно ходимо паралельно: права рука, права нога. Це означає, що порушені зв'язки між кулями мозку.

Для того, щоби повернути в дію префронтальну кору (частину, якою ми думаємо), важливо поставити собі запитання: "Я розглядаю всю доступну інформацію чи звертаю увагу тільки на погані новини?". Не зважаючи на всю інформацію, що є в інформаційному просторі, є хороші новини. Наприклад, ми знаємо, скільки атак відбито. Важливо поділяти думки та факти. Факти - те, що повідомляють в офіційних джерелах інформації, думки - наша інтерпретація.

Запитайте себе: "Моя дівчинко (мій хлопчику), що я можу зараз для тебе зробити?". І зробіть це для себе. Турбота про себе згодом повернеться сторицею.

Випишіть практики, які допомагають повернути стан спокою. Коли ми в стані стресу, то можемо чогось не згадати. Якщо це буде записано, ви зможете повторити це.

ПРАКТИКИ, ЯКІ ДОПОМОЖУТЬ СТАБІЛІЗУВАТИСЯ

Сядьте стійко, наскільки це можливо. Якщо ви опираєтеся на стінку стільчика, опирайтеся. Відчуйте, як щільно "вм'ялися" в стільчик. У людини є кілька точок опори й контакту, завдяки яким вона може вийти зі стану паніки та стресу й допомогти собі не потрапити в стан травматизації.

Перше - це стопи. Що б не відбувалося, перевіряйте в себе і своїх дітей, наскільки стійко стоять стопи. Подивіться зараз на ваші ноги. У той момент, коли ви чуєте інформацію, що вас лякає, постарайтеся одразу подивитися на свої ноги. Коли з'являється контакт із ногами, з'являється можливість рухатися.

Друге - спина. Якщо у вас є можливість на щось опиратися, зробіть це. У той момент, коли стає страшно, притуліться до стіни чи до спинки стільчика.
Точка екстреної допомоги під час паніки
Третє - очі. Озирніться своєю кімнатою. Подивіться, що видно навкруги. Якщо поруч із вами хтось є, зустріньтеся з ним / нею поглядом. Коли страшно, ми говоримо "у мене в очах потемніло", тобто виходимо із зорового контакту. А ще, коли стає страшно, у нас розширюються зіниці, щоб охопити поглядом більшу кількість об'єктів. Буває, усе "пливе" перед очима, а буває, в очах темніє. Тож спробуйте покліпати очима і знайти якусь яскраву точку навкруг, аби сфокусуватися.
Психотерапевтична практика
Четверте - руки. Стисніть і розтисніть свої руки, потріть їх. У той момент, коли ми тремо руки, допомагаємо вийти собі з фази стресу. Далі обійміть себе. Коли нам страшно й ми потрапляємо у фазу сильного стресу, втрачаємо контакт зі своїм тілом. Ми буквально "вилітаємо" з нього. Але тільки тіло може витримати те напруження, з яким ми стикаємося. Якомога частіше замотуйтеся в плед.

Покладіть ліву руку під праву пахву і праву руку - на плече. Порухайте лівою рукою, постукайте себе по правому плечу. Це допомагає повернути "контейнер" нашому тілу.
Обов'язкова вправа
Для дитини цю вправу треба модифікувати так: запропонуйте, аби вона поклала руку собі на плече, і скажіть, що це наче ви або янгол її захищаєте. Якщо ваші діти вірять у янголів-охоронців, зараз саме час це використати.

Знайдіть точку між безіменним пальцем та мізинцем і надавіть на неї. Це точка, на яку ми впливаємо, коли стає страшно. Це допомагає заспокоїтися.

Простукуйте грудну клітину, з'єднуючи руки, наче пташки, з періодичністю один удар у секунду, чергуючи руки. А тепер проговоріть про себе чи вголос: " Я впораюся, ситуація справді складна, але я зроблю це". Ця вправа допомагає повернути серцебиття в нормальний ритм. Тому важливо, щоби був саме один удар на секунду. Якщо робити це частіше, серцебиття пришвидшиться.
Гримаси
Якщо дитина самостійно не може це робити, ритмічно постукайте по її колінах чи плечах зі словами: " Ми впораємося, справді страшно й важко, але подивися, які ми молодці".
Кондиціонер перевантаженої нервової системи
Навіть якщо ви забудете про все інше, пам'ятайте про цю вправу. Як тільки з'являється можливість, зробіть "потягушки", потягніться вверх. До того ж запропонуйте дітям потягуватися. Якщо ви вмієте займатися йогою чи стретчингом, загадайте про це саме зараз.

Пам'ятайте, що неврологи розповідають про понижений та підвищений тонуси. Коли ми в стані стресу, м'язи в спазмі. Нам треба повернути їхній нормальний тонус - саме так ми виходимо зі стану стресу.
Очі в різні боки
Якщо важко, ви перебуваєте в закритому просторі й не можете потягнутися, принаймні потягніть пальці рук, ніг, шию. Це допоможе повернути активність префронтальної кори, щоби думати і швидко реагувати.

Скорчіть гримасу. Уявіть, що ви хочете когось налякати, а ще постарайтеся видати дивний звук. Ця вправа значно серйозніша, ніж здається. Вона не тільки для того, щоби ви розсміялися. У той момент, коли ми рухаємо очима чи залучаємо міміку, впливаємо на черепно-мозкові нерви, які допомагають повернути спокій. Ми охолоджуємо напруженість нашої симпатичної системи. Я впевнена, ця вправа дуже сподобається дітям.
Корінець язика
Подуйте на великий палець руки. А тепер уявіть, що ви дмухаєте на свічку: короткий вдих, а потім видих. Коли ми перебуваємо в стані стресу, перехоплює дихання. Щоби ввімкнути в роботу парасимпатичну нервову систему, що відповідає за заспокоєння та розслаблення, треба старатися робити видихи частіше, ніж вдихи.

Якщо біля вас є діти, які хвилюються, а у вас є мильні бульбашки, це прекрасно діє. Дмухати на свічки, кульки, мильні кульки, співати - усе допомагає.
Я - океан
Рухайте очима в різні боки: подивіться вверх, униз, прямо, а потім повільно праворуч до упору й затримайте погляд. Потім знову: вперед, ліворуч і затримайте в крайній точці. Тоді - знову прямо.

Ця вправа залучатиме "блукаючий нерв", аби ми розслабилися. Дітям можна чимось шелестіти, щоби вони на це дивилися й переводили погляд.

Корінець язика пов'язаний із частиною нервової системи, яка також відповідає за заспокоєння. Висуньте язик у напрямку грудної клітини, а потім зробіть язикову гімнастику. Уявіть, що ваш язик прибирає стелю, потім - стіни й підлогу.

А ще імітуйте полоскання горла.

Уявіть, що ви миттєво виростаєте розміром в океан. Виростаєте величезними, як сонячний промінь чи найвища гора, стаєте дуже високими та широкими по горизонталі та вертикалі. Відчуйте, що за вами - сила вашого роду, країни, військових, знань. Відчуйте, який стан приходить. Буде класно, якщо картинку з океаном ви поставите собі на заставку.

Уявіть: у вас зараз є вибір. Ви можете відчувати себе маленькими склянками води, чого від нас очікують вороги, а можемо відчувати себе величезним океаном, який може вмістити в себе всю тяжкість часу, з якою ми зіштовхнулися.

БАЛАНСУВАЛЬНІ ВПРАВИ

1. Ми робимо вдих зі словами "моє", а потім видих, відштовхуючи дві руки й кажемо "не моє". Спокій, сила, стабільність, безпека, радість, мир - моє. Не моє - будь-яке напруження.

2. Дихання в човник. Коли маленькі діти бояться, то хапаються за живіт. У той момент, коли ви намагаєтеся повернути собі відчуття опори, кладіть руку на живіт. Друга рука - човником згорнута біля рота. Робите видих, дуєте в долоньку й опускаєте до грудної клітки. Робите вдих і підіймаєте руку. І так кілька разів.

3. Кола підтримки. Коли ми в стані стресу, активна симпатична нервова система: дихання й серцебиття частішає. Це треба, щоби мозок збагатився киснем і ми могли діяти. У цей момент виробляється нейрогормон окситоцин. Він допомагає знеболити серце - робить так, аби воно витримало навантаження.

А ще він відповідає за відчуття близькості, зв'язаності. Зараз має допомагати те, коли ми просимо когось про допомогу й допомагаємо самі. Нам важливі кола підтримки. Ідеально, якщо в оточенні є 5 людей: той, у кого можна прочитати чи дізнатися правдиву інформацію, той, хто може допомогти дією, той, хто може підтримати в почуттях, той, хто може помовчати поруч і той, хто може розсмішити.

1. Якщо вам вдається жартувати, дивитися найдурніші комедії - це буде одним із найважливіших антистресових запобіжників.

2. Аби ввімкнулася логіка, треба відповісти на запитання:

Коли? Коли реагувати? Треба реагувати на інформацію з перевірених джерел, якщо звучить сирена, треба шукати безпечне місце.

Як? Що робити? Зараз є багато методичок із конкретними діями: куди треба пересуватися.

Де? Де мої речі й безпечні місця?

Кому? Кому телефонувати, до кого можна звернутися за підтримкою?

1. Якщо біля вас людина трясеться, у неї великий викид адреналіну. У такій ситуації нема сенсу говорити "Розслабся", "Не панікуй". Треба запропонувати якийсь рух. Наприклад: "Принеси мені води", "Закутайся".

2. Скриня ресурсів. Важливо накопичувати ресурси, щоби втримувати напруження. Ресурсом може бути емоційний контакт із кимось, дозвіл собі відчувати, будь-яка раціональна інформація, віра, підтримка зв'язку з кимось, можливість їсти, пити, уява (можна уявляти, чим ми займатимемося, коли все закінчиться).

3. Беремо себе в руки. Один із вчених Лурія говорив, що долоня - це винесений назовні мозок. Уявіть, що тильна частина долоні реагує на небезпеку завмиранням і втечею. Великий палець "реагує" емоційно, а є частини, якими ми раціонально сприймаємо інформацію.

Коли ми кажемо: "Візьми себе в руки", "Поверни свій мозок на місце", можна скласти долоні: пальцями ближче до руки, такі собі плескання однією рукою. Кажемо: " Повертаю собі свої силу та спокій".
Як пояснити дитині, що таке війна та чому вона почалася?

1. Думаємо чи кажемо: "Моя тривога говорить..." і виписуємо думки про це; "Мій мозок говорить...". Ця практика допомагає зменшити тривогу.

2. Уявіть собі образ, якого ви боїтеся, і додайте йому щось смішне, знеціньте його. Наприклад, уявіть Путіна тарганом.

3. Оберіть чи пригадайте ваш образ спокою та стійкості. Зафіксуйте десь цю картинку - наприклад, нехай вона буде в телефоні. Часом картинка повертає стан спокою.

4. Уявіть, яке ви джерело світла. Яке ваше світло? Може, ви лампочка, гірлянда чи сонце. Відчуйте, що з'являється всередині, коли ви стаєте джерелом світла. Наше завдання - стати маяками для тих, кому зараз страшніше й небезпечніше.

ЩО ВАЖЛИВО ДЛЯ ДІТЕЙ
Конспект зробила Марія Марковська, "Нова українська школа" Титульне фото: автор - InkDropCreative, Depositphotos Публікація підготовлено за підтримки Міжнародного фонду "Відродження". Позиція Міжнародного фонду "Відродження" може не збігатися з думкою автора.

1. Режим дня. Робіть усе, що ви робили постійно, якщо є така можливість. Якщо дитина їла завжди о такій-то годині та якщо є така можливість, нехай так і відбувається. Те, що зараз пов'язує нас із мирним часом, буде на користь.

2. З дітьми важливо створювати безпечний простір. Наприклад, будиночки чи "халабуди", сидіти на підлозі, малювати будиночки, гратися в хованки. Те, що може давати відчуття кордонів.

3. Грати в псевдоагресивні ігри. Наприклад, битися подушками, бігати і кричати, грати в боулінг чи збивати кульки.

4. Використовуємо протокол для дітей у стресі, про який я дізналася від одного з моїх викладачів з Ізраїля Олександра Гершанова. Коли людина пережила стрес, перше, що треба зробити - обійняти її. Але водночас важливо старатися не торкатися відкритих частин тіла, бо це може спричинити ще більшу невротизацію. Ми можемо взяти людину за руку, якщо інший контакт неможливий.

5. Вправи з видихами. Наприклад, вдихнути аромат квітки і здути.

6. Піндуляція. Розмахувати рукам, як маятником.

Усі вправи потрібні, щоби вийти зі стану "червоної ламаної лінії" (картинка).

Ми можемо пояснити, що війна - це агресивні дії однієї країни щодо іншої. Війна вже триває 8 років, просто вона була для нас непомітна. Зараз це змінилося. Якщо дитина знає, що таке цінності, можна пояснити, що цінності людей і країн можуть не збігатися.

Війна - це завжди страшно та жахливо. Ми маємо робити акцент: " Дивися, ми зараз у безпеці й наша армія робить усе, щоби ми залишалися в безпеці. А для того, щоби ми були в більшій безпеці, нам треба прислуховуватися одне до одного, важливо, щоби ти робив те, що я кажу. Ти відповідаєш за те-то й те-то". Дитину важливо зробити відповідальним за щось. Будь-яка розмова з дитиною має закінчуватися обіймами.

І запам'ятайте: корабель не тоне на воді, він тоне, коли вода потрапляє всередину нього. Тому не так важливо, що ззовні, важливо - що ми впускаємо всередину. Опікуйтеся своїм психологічним здоров'ям.

# data[].attributes.attachment_link.title
Долаємо паніку. 46 вправ і порад, як стабілізуватися під час війни | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
"Як би ми не були "готові" до того, що зараз відбувається, неможливо нормально сприймати те, що у 2022 році ми

# data[].attributes.headline
Революція Гідності

# data[].attributes.subject
Революція Гідності

# data[].attributes.body
Ознайомтесь із публікацією та висловіть свою думку

# data[].attributes.attachment_link.title
Революція Гідності: унікальні кадри з іншого боку барикад – російська зброя та медалі для силовиків

# data[].attributes.headline
Революція Гідності

# data[].attributes.subject
Революція Гідності

# data[].attributes.body
Ознайомтесь із публікацією та висловіть свою думку

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Велике краще бачиться на відстані. Так само і з оцінками Революції Гідності: її важливість в історії України можна оцінити тільки з часом. А час тільки підтверджує: події 2013-2014 років хоч і були трагічними, але зовсім не марними. Адже вони дали міцний поштовх до розвитку України. І зараз головне завдання - не зупинятися. За ці роки Україна пройшла величезний шлях, розпочала не одну реформу та посилила свої позиції у світі. Центр стратегічних комунікацій та інформаційної безпеки зібрав десять знакових здобутків, які стали можливими завдяки Революції Гідності.
Найяскравішою ілюстрацією того, чого уникнула Україна завдяки Революції Гідності, є доля Білорусі. Протягом багатьох років наша північна сусідка виконувала роль принадної вітрини щільних союзних стосунків з Росією: мовляв, прийміть їх та отримайте дешевий газ, "порядок" і "стабільність". Яку ціну довелося заплатити Білорусі за ці бонуси? У першу чергу, це призвело до маргіналізації національної культури, мови, ідентичності. Слідом за ними зникли права та свободи. Ясно лише одне: проросійська диктатура завела Білорусь у глухий та страшний кут.

Спроба перетворити Україну на проросійську диктатуру - саме те, проти чого повстало українське суспільство у 2013-2014 роках. Помстою за цей вибір українців стала агресія Росії, яка триває досі. Але, попри окупацію частини території, жахливі людські жертви та величезні матеріальні втрати, Україна не лише не зламалася. Вона пройшла вражаючий шлях перетворень у різних галузях.

Не всі сподівання та прагнення, з якими люди виходили на Майдан, вдалося реалізувати. І все ж самовідчуття українців свідчить про глибокі, докорінні зміни: якщо у 2012 році лише трохи більш як 40% громадян пишалися своєю приналежністю до України, у 2021 році таких уже понад 70%. Зростання цього значення різко пішло вгору саме з 2013 року.
ПОВЕРНЕННЯ ДО ДЕМОКРАТІЇ
З демократією Віктора Януковича поєднувало лише те, що він прийшов до влади демократичним шляхом. Далі Янукович уже діяв як за підручником для диктатора-початківця: максимально розширити власні повноваження, кинути опонентів за ґрати, підкорити собі всі гілки влади, шахраювати на виборах, обмежити свободу слова та зібрань, застосувати брутальну силу.

Так, він не встиг побудувати ефективну авторитарну систему, але дуже старався. А дещо спільне було навіть з якими-небудь латиноамериканськими диктаторами - наприклад, потяг до розкоші, власні незаконні штурмові групи для боротьби зі своїми супротивниками під час масових заходів.

Януковичу було замало тих повноважень, з якими його обрав народ України. 30 вересня 2010 року, на догоду новій владі, Конституційний Суд повернув редакцію основного закону 1996 року, утвердивши президентсько-парламентську форму правління замість парламентсько-президентської. Таким чином, Янукович зламав вибудувану раніше систему стримувань і противаг. Тільки завдяки перемозі Майдану вдалося повернути президентську посаду в рамки, які були визначені компромісом 2004 року.

Ганне Северінсен

Колишня співдоповідачка ПАРЄ по Україні Ганне Северінсен уже в квітні 2010 року, через два місяці після обрання Януковича президентом, була вражена швидкістю згортання демократії в Україні. У жовтні того року експерти вже казали про перехід України до "квазімонархії". А у 2012 році міжнародна неурядова правозахисна організація Freedom House констатувала, що влада централізована в руках однієї сім'ї, а Янукович проводить в Україні " путінізацію ".

Сучасна Україна, навіть за всіх обмежень, які накладає на неї необхідність відбиття ворожої агресії, демонструє сталий демократичний поступ.

За підсумками 2020 року, Україна посіла 79 місце зі 167 країн за індексом демократії, який розробив британський центр The Economist Intelligence Unit. У 2020 році індекс демократії в Україні оцінили з показником у 5,81, що все ще залишає її серед країн з "гібридним режимом", але є найкращими показниками з 2010 року.
ПОСИЛЕННЯ РОЛІ ГРОМАДЯНСЬКОГО СУСПІЛЬСТВА
За роки після Революції Гідності в Україні було проведено з різним ступенем успішності реформи поліції, системи освіти, медицини, газового та банківського сектора, пенсійна, податкова тощо. Ремонтуються й будуються дороги, динамічно зростають сільське господарство та IT-індустрія.

"Попри надзвичайно складну ситуацію, Україна не зазнала колапсу. Натомість вона стала на амбітний шлях структурних реформ... І має підстави пишатися своїми досягненнями. Деякі будівельні блоки, необхідні для створення демократичного, зрілого й процвітаючого суспільства, уже встановлені, тож ми залишаємось оптимістами, переконаними в тому, що Україна успішно реалізує решту пунктів реформаторського порядку денного і стане успішною країною", - такого висновку дійшов VoxUkraine, який займається моніторингом та аналізом реформ.

Серед успіхів варто окремо виділити формування сильного громадянського суспільства, яке було учасником або навіть ініціатором позитивних змін за останні роки. Воно впливає на порядок денний держави, контролює діяльність влади, а також формує власні пропозиції реформ.

Ще дуже важливо, що громадянське суспільство знизу створює більш комфортне середовище існування для всіх. Що має стати фундаментом сильної у європейському сенсі цього слова держави.

"Зберігається відчуття взаємопідтримки, готовність допомогти, включитись у ситуацію, виручити. Попри втому та розчарування, попри непросту ситуацію, пов'язану з війною, суспільство не здається, навпаки - складається враження, що воно формується під цим пресом, стає міцнішим і разом із тим - людянішим", - зазначив поет та громадський діяч Сергій Жадан.

Сергій Жадан

ЗМІЦНЕННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ
На шляху до євроінтеграції Україна не втрачає своєї національної ідентичності, а навпаки - посилює її.

Як свідчать дані соціологічного дослідження, 73% українців вважають українську мову рідною. Спілкуються вдома переважно українською 53%, російською - 29% громадян України.

66% українців вважають, що держава має сприяти подальшому втіленню закону про мову в усіх сферах. Підтримка закону про мову переважає в усіх регіонах України - від 88% на заході до 53% на півдні. 2/3 українців вважають, що частка української мови на телебаченні має становити не менше 75%.

"З'явилося те, що, мабуть, можна назвати державною культурною політикою. Поява Українського інституту та Інституту книги, діяльність культурного фонду, фінансова підтримка кіновиробництва, підтримка бібліотек, форматування теле- та радіоефіру з огляду на власні інтереси - це може дати свій результат", - казав поет та громадський активіст Сергій Жадан.

Сприятливе законодавство і державна підтримка спричинили бум українського кіновиробництва. Щороку в прокат виходять десятки українських фільмів, встановлено нові рекорди відвідуваності й касових зборів українських кінострічок.

"Культурним очищенням" можна вважати декомунізацію, яка призвела до прибирання монументів Леніна та інших діячів комуністичного режиму, а також до зміни назв багатьох населених пунктів, вулиць та інших об'єктів топоніміки.

Українська держава рішуче підтримала кримськотатарський народ, який пережив жахи сталінської депортації, а тепер опинився під російською окупацією. 20 березня 2014 року парламент визнав Курултай вищим представницьким органом кримських татар, а Меджліс - його виконавчим органом. 1 липня 2021 року ухвалено Закон "Про корінні народи України", який визнає цей статус за кримськими татарами.

Православна церква України офіційно позбулася залежності від Московського патріархату, в якій вона перебувала понад 300 років. Вона отримала Томос про автокефалію, посівши своє місце у диптиху - офіційному переліку православних автокефальних та автономних церков.

ЗДАТНІСТЬ ЗАХИЩАТИСЯ
Не з власної волі Україні доводиться відстоювати свій цивілізаційний вибір, зокрема зі зброєю в руках. І вона вміє це робити.

"На початку війни на сході України у 2014 році українська армія була настільки погано оснащена, що звичайні громадяни в'язали шкарпетки, жертвували металобрухт і навіть спільнокоштом купляли танк для солдатів на передовій", - писала інформаційна агенція Reuters.

Після багаторічних руйнівних процесів, а також втрати значної кількості техніки в окупованому Криму й під час війни на Донбасі, українська армія підвищила рівень бойової підготовки, отримала озброєння українського та західного виробництва і 25 місце у світовому рейтингу військової сили.
ВПРОВАДЖЕННЯ ДЕЦЕНТРАЛІЗАЦІЇ
Необхідність федералізації України була однією з неодмінних тем російської пропаганди. Мовляв, місцеві інтереси не враховуються центром в унітарній державі. Насправді Кремлю йшлося про регіоналізацію України як передумову її дезінтеграції. Але після перемоги Майдану ми пішли іншим шляхом - децентралізації.

Здавалося б, російська агресія навпаки - провокує до максимального зосередження влади в центрі, до згортання прав громад і повноважень місцевих адміністрацій. Але ні, одним з яскравих прикладів розвитку України після Майдану як демократичної правової держави стало запровадження реформи саме з децентралізації влади.

Деякі фундаментальні недоліки в системі державного управління, які існували до Революції Гідності, призвели до утвердження надзвичайно централізованої держави, де регіональні еліти обмінювали лояльність на вищі субсидії з центру.

Реформа децентралізації була спрямована на зміну цієї системи, надаючи місцевій владі більше фінансової автономії та більше відповідальності за щоденні проблеми своїх громад. Як наслідок, повинна була зрости відповідальність місцевих керівних органів перед громадськістю.

З 2014 по 2020 рік власні доходи місцевих бюджетів зросли у чотири рази. У 2018 році місцеві бюджети вперше сумарно перевищили центральний держбюджет і становили 52% консолідованого бюджету України.
ПРОЗОРІСТЬ ЗАКУПІВЕЛЬ
Система державних закупівель вважалась одним з основних джерел корупції та марнотратства в Україні до Євромайдану. Реформа цього сектору розпочалася у 2014 році та запровадила низку законодавчих й інституційних змін, а також технічну модернізацію і введення в дію нової системи електронних закупівель - ProZorro.

Ця реформа вирізняється тим, що її започаткували, розробили та впровадили активісти від бізнесу й громадянського суспільства, яким удалося створити широку коаліцію підтримки серед політиків, міжнародної спільноти та інших зацікавлених сторін для законної реалізації реформи на національному рівні. Реформа ставила п'ять цілей, більшість з яких були досягнуті.

Нова система зменшила можливості для корупції з боку уряду. Підприємства отримали кращий доступ до державних тендерів. Реформа створила інструменти, за допомогою яких громадянське суспільство та бізнес можуть утримувати підзвітність державних закупівель.

Система електронних тендерних закупівель ProZorro визнана однією з найкращих у світі й стала прикладом для багатьох держав. Щороку вона дозволяє економити десятки мільярдів гривень бюджетних коштів.
ВІДКРИТІСТЬ ДАНИХ

Електронні декларації про майно й доходи посадовців, вільний доступ до реєстрів майна та нерухомості, відкритість архівів радянських органів безпеки, поіменні голосування в місцевих радах, єдиний портал державних фінансів, де кожен може бачити всі бюджетні транзакції, зробили Україну одним зі світових лідерів за відкритістю даних.
ПОВЕРНЕННЯ НА ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ШЛЯХ
Україна уклала Угоду про Асоціацію з ЄС, яка визначила цивілізаційний вибір і відкрила для українських товарів найбільший у світі ринок. Відмовившись від позаблокового статусу, Україна закріпила курс на вступ до ЄС і НАТО в Конституції. Для країни в цілому перехід від російського поля тяжіння до європейського став доконаним і незворотним.

Європейський Союз тепер є головним торговельним партнером України. Частка ринку ЄС в експорті України становить 40% від всього обсягу торгівлі України. Попри поширений міф, Україна не є "сировинним придатком" ЄС: 49% українського експорту - це перероблені товари.

Європа - найрозвиненіший континент світу. До 10 країн, які можуть похвалитися найвищими стандартами життя у світі, входять одразу сім європейських країн. ЄС у цілому є другою найбагатшою та другою за величиною економікою світу після США. Орієнтація на Європу - це орієнтація на найкращих.
УКРАЇНА ЗАЙНЯЛА ПОЧЕСНЕ МІСЦЕ У СВІТІ
Україна опинилася на передовій війни Путіна проти всього цивілізованого світу, зазначив Юрій Шуліпа, директор Міжнародної спілки "Інститут національної політики". І завдяки тому, що вона вистояла, змогла дати йому відсіч, різко збільшилося її міжнародне значення. Україна почала реально впливати на міжнародну політику. Бути її суб'єктом, а не тільки об'єктом. Про це свідчить рівень міжнародної підтримки нашої країни, високе місце України в порядку денному Європейського Союзу та США.
УКРАЇНСЬКИЙ ПАСПОРТ СТАВ СИЛЬНИМ

Це вже вишенька на торті, але також - і про місце України у світі. Сила паспорта оцінюється за кількістю безвізових режимів між тими чи іншими державами. Підписання угоди про безвізовий режим України з ЄС відбулося у Страсбурзі 17 травня 2017 року. Ця подія миттєво позначилася на рейтингових позиціях України, й вже у 2018-му кількість країн, до яких українці могли в'їхати без віз, збільшилася одразу на 46 напрямків і становила 128. На сьогодні паспорт для виїзду за кордон дозволяє громадянам України відвідувати без візи або з візою після прибуття 136 країн світу. Загалом, за 10 років Україна збільшила показник безвізових напрямків майже удвічі.

РЕВОЛЮЦІЯ ГІДНОСТІ - ЦІНА ЗА ДЕМОКРАТІЮ І СВОБОДУ

У лютому цього року Верховна Рада ухвалила постанову, що визначила Революцію Гідності одним із ключових моментів державотворення України та виразником національної ідеї свободи.

Згідно з цією постановою, зокрема:

● Україна заплатила високу ціну за звільнення від диктатури й свій вибір - бути частиною Європи. Герої Небесної Сотні - українці й іноземці, віддали життя під час Революції Гідності, захищаючи ідеали демократії, відстоюючи права і свободи людини, європейське майбутнє.

● Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнані Конституцією найвищою соціальною цінністю. Акти приниження людської гідності, які відбувалися в самому серці України - на Майдані у Києві, а також в інших місцях столиці й різних міст, селищ та сіл по всій державі, не мають повторитися.

● Узурпація влади однією з її гілок, партією чи окремим посадовцем є абсолютно неприпустимим явищем, що спричиняє довготривалі тяжкі наслідки.

● Мирні зібрання є надзвичайно дієвим інструментом громадського контролю за інститутами публічної влади, а безпека учасників мирних зібрань усіх видів і форм, зокрема одночасних контрзібрань та спонтанних зібрань, як і їхнє право висловлювати свою думку, мають бути захищені державою.

● Держава або окремі посадові особи не можуть свавільно обмежувати свободу зібрань. Випадки, коли свободу зібрань може бути обмежено, передбачені Конституцією і не можуть тлумачитися розширено.

● Європейські цінності, за які віддали свої життя Герої Небесної Сотні, - гідність, демократія, рівність та верховенство права, - необхідні для нормального функціонування суспільства. Рада послідовно стоїть і стоятиме на позиціях утвердження цих цінностей в усіх сферах суспільного життя.
Центр стратегічних комунікацій та інформаційної безпеки

# data[].attributes.attachment_link.title
Як Революція Гідності змінила Україну: 10 здобутків

# data[].attributes.attachment_link.description
Велике краще бачиться на відстані. Так само і з оцінками Революції Гідності: її важливість в історії України можна оцінити тільки з часом. А час тільки підтверджує: події 2013-2014 років хоч і були трагічними, але зовсім не марними. Адже вони дали міцний поштовх до розвитку України. І зараз головне завдання - не зупинятися.

# data[].attributes.headline
Обов'язки чергового учня

# data[].attributes.subject
Обов'язки чергового учня

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Людмила Юрциба

# data[].attributes.attachment_link.title
черговий.jpg

# data[].attributes.headline
Захистімо себе від інфекції!

# data[].attributes.subject
Захистімо себе від інфекції!

# data[].attributes.headline
Правила поведінки під час НВП

# data[].attributes.subject
Правила поведінки під час НВП

# data[].attributes.headline
Правила поведінки учнів у школі

# data[].attributes.subject
Правила поведінки учнів у школі