# data[].attributes.headline
Tres pilares para formar mejor a personas mejores

# data[].attributes.subject
Tres pilares para formar mejor a personas mejores

# data[].attributes.body
En mi opinión, los objetivos generales del Decret 175/2022 no destacan particularmente por su novedad, y de hecho, en la educación que recibí hace década y media recuerdo haber notado su seguimiento con mayor o menor intensidad según la persona a cargo del aula. No obstante, sí considero que el Decret resulta útil para elevar a imprescindibles tres elementos clave para enseñar mejor.

En primer lugar, destacaría el constante autocuestionamiento de contenidos y metodologías por parte del profesorado, cuya misión incluye más que nunca el deber de mantenerse en permanente formación y plantear unos objetivos, saberes, actividades y criterios de evaluación variados, progresivos, actualizados y coherentes con el modelo competencial planteado, donde la adquisición de capacidades tiene prioridad y la retención de información es el inicio del aprendizaje, nunca su fin.

En segundo lugar, diría que se refuerza el deber de inclusión de todo el alumnado en el aprendizaje. Además de cultivar el respeto y aprecio a la diversidad como valores éticos, se espera que brindemos atención personalizada y adaptada a estudiantes con todo tipo de necesidades educativas especiales, mediante recursos como el diseño universal para el aprendizaje, los planes de apoyo individualizado, y el trabajo cooperativo con orientadores y otros profesionales.

Finalmente, a la vez que se proveen más recursos para acompañar social y emocionalmente a los y las estudiantes, se pide al profesorado que los haga responsables de su aprendizaje y ciudadanía confiándoles tareas de investigación; transferencia de saberes científicos y humanísticos en el análisis y resolución de escenarios prácticos y problemas reales; reflexión y creación artística y comunicativa; demostración de conciencia política, histórica y social…además de la organización, seguimiento y evaluación de proyectos individuales y cooperativos.

Este último punto requiere por parte del claustro no solo la provisión de unos recursos, andamiaje y guía iniciales de alta calidad, sino también confianza sincera en las capacidades de sus estudiantes, valor que deberán transmitirles sin descanso hasta que ellos y ellas, mediante la superación de muchos desafíos, acaben interiorizando a su vez dicha seguridad.

En resumen, el nuevo modelo demanda de nosotros en mayor proporción que antes autocrítica incesante, capacidad de adaptación y una fe inquebrantable en el potencial humano. No es poco, y pese a ello, resulta lo mínimo necesario para ejercer bien esta profesión.

Gerson Lima Torrico

# data[].attributes.body
Quan vaig cursar la Secundària a Itàlia, l’ensenyament es fonamentava en la memorització de temaris extensos i en classes sobretot teòriques. De fet, l’examen final (Maturità) exigia exposar oralment gran part dels continguts davant de tot el professorat. Tot això convertia l’alumne en un receptor passiu del coneixement. En canvi, el nou currículum català, d’acord amb l’article 4 del Decret 175/2022, promou un aprenentatge competencial que afavoreix l’autonomia, la iniciativa personal i la capacitat crítica. L’avaluació passa a centrar-se en l’aplicació pràctica dels aprenentatges i en el desenvolupament integral de l’alumnat, tant a nivell personal com social. En definitiva, es tracta d’un model més actual.

Giorgia Fantozzi

# data[].attributes.body
La diferència més gran entre quan era estudiant de secundària i l'educació secundària actual és la focalització en competències en comparació a un model educatiu anterior més centrat en memoritzar conceptes. Això era especialment evident al batxillerat, on s'estava molt centrat en superar la selectivitat més que en interioritzar i aplicar els conceptes apresos. El meu institut tenia la reputació de ser un dels que millor nota mitjana tenia a les PAU i eren especialment curosos amb això.

· Joan Ramon Vera

# data[].attributes.body
Quan veig als meus alumnes, me'n recordo de quan estava asseguda a les cadires de l'institut fa no tant. No ens veig tan diferents, ja que per sort sí que veig la meva etapa escolar reflectida als objectius generals de l'actual legislació.

Va ser una educació sobre la vida i per la vida, amb exemples reals del que estàvem treballant, participants en concursos, fent teatre, intercanvis Erasmus+, xerrades, viatges...

Avui en dia, considero que la meva generació és competent, tot i no haver-nos format per competències, com es fa en l'actualitat. Hem tingut una capacitat d'absorció i adaptació als canvis socials, polítics, culturals i econòmics exemplar. Hem après a partir de la metacognició, tenint rol actiu i sí, hem copiat molt, però els objectius eren els mateixos.

Si ara hagués de posar tics al costat de cada objectiu estarien a tots els objectius, excepte a "utilitzar la llengua catalana en tots els contextos relacionats amb els aprenentatges tant formals com informals" tot i ser paradoxal per aquests estudis, però a la meva zona no es parla el català i no recordo mai haver-lo parlat amb el meu cercle, inclús al centre educatiu, la mateixa situació que segueix passant actualment a la zona.

Idoya Oria

# data[].attributes.body
Quan vaig cursar la Secundària, es van començar a introduir els llibres digitals a les aules. No hi havia molt de control sobre com utilitzàvem els ordinadors portàtils, va haver-hi alumnes que van fer un mal ús. Tot i tindre portàtils, encara teníem alguns llibres de text. Els professors aprenien a ensenyar fent servir altres recursos. A l’aula, no fèiem cap reflexió crítica/ètica sobre com fèiem servir la tecnologia a les aules. L’ús de les noves tecnologies es percebia com un fet positiu i innovador. L’educació secundària actual té més consciència i coneixement en l’ús de les tecnologies.

· EMMA FERNÁNDEZ CABEZA

# data[].attributes.body
Personalment, tinc un bon record de la meva experiència com a alumna i crec que encaixa bastant amb els objectius generals recollits. Tot i això, és cert que hi ha alguns objectius que podríem haver treballat molt més.

En el cas de prendre consciència amb les problemàtiques plantejades a la humanitat i el fet de conèixer, valorar i respectar els aspectes bàsics de la cultura, vaig trobar a faltar poder aprofundir en les problemàtiques del nostre entorn, així com també en la cultura i la tradició, és a dir, poder endinsar-nos més en l’entorn en el qual vivim, sigui en l’àmbit local o global.

També vaig trobar a faltar conèixer i acceptar el funcionament del propi cos i el dels altres. En moltes sessions d’educació física no es contemplava el fet que no tots som iguals (com sí que es feia en altres assignatures) i que, personalment, em va fer sentir bastant incompresa i no em va ajudar a poder comprendre millor el meu cos ni acceptar el seu funcionament.

Maria Ramonet Corominas

# data[].attributes.body
Quan estudiava a secundària fa uns anys, l’aprenentatge se centrava sobretot en memoritzar continguts amb un únic objectiu: superar un examen. Les classes eren principalment magistrals i no s’adaptaven al perfil ni al nivell de cada estudiant. En canvi, el nou currículum, d’acord amb l’article 4 del Decret 175/2022, posa l’èmfasi en aprendre a aplicar el coneixement a situacions reals de la vida i en desenvolupar competències com el pensament crític. Ara es promou un aprenentatge més actiu, amb activitats diverses, i personalitzat, on cada alumne és protagonista del seu procés. No es tracta només de saber una cosa per l’examen, sinó que l’alumnat pugui aplicar allò après en contextos reals.

Zoe Tapia

# data[].attributes.body
Unes de les diferències més acusades que trobo entre l’educació actual i l’educació que vaig rebre fa uns anys és l’espai que es deixa a l’escola per validar de l’estat anímic i les emocions de l’alumnat. Tenint en compte l’etapa convulsa que és l’adolescència i el context de cada alumne, em sembla essencial que l’escola sigui un espai segur i de benestar que sigui capaç, com s’expressa en l’article 4 del decret 175/2022, d’enfortir les capacitats afectives en tots els àmbits de la personalitat i en les relacions amb els altres. Crec que a hores d’ara, l’acompanyament emocional que es fa és molt més conscient i proper en comparació al distanciament amb què jo vaig créixer.

Aitana Serrano

# data[].attributes.body
Tenint en compte la meva experiència considero que al llarg de la Secundària vaig rebre un ensenyament que en alguns aspectes difereix del que es proposa al nou currículum. Tinc la sensació que l'esperit crític no es treballava en profunditat, sinó que generalment es plantejaven activitats més mecàniques que no fessin pensar més enllà del contingut explicat als alumnes.

A més a més, l’ús de les tecnologies era poc efectiu ja que des del meu punt de vista era obligatori portar el portàtil a l’escola però l’utilitzavem molt poc, faltaven eines que el connectessin al procés d’aprenentatge i que ajudessin a fer-ho servir de manera crítica i responsable. Finalment m’agradaria comentar el fet que avui en dia es subratlla molt més la gestió emocional i la inclusió tant a l’aula com a nivell social de centre que jo si miro enrere vaig trobar a faltar.

Mar Ribas

# data[].attributes.body
Quan vaig començar L’ESO es va implementar una nova metodologia diferent de la dels cursos anteriors. Semblava complexa, però llegint aquests objectius entenc la finalitat. Fèiem dos tipus de classe: magistrals i àmbits (article 2.2 G), on es treballava en grup i per projectes. Aquesta forma de treballar afavoreix objectius de l’article 4, com les competències tecnològiques (treballàvem amb chromebooks) i l’expressió oral, amb nombroses exposicions per diversos públics. Tanmateix, com alguna companya comenta, alguns objectius com el C i el D, quedaven curts, ja que, malgrat la seva importància per evitar estereotips, sovint es limitaven a activitats puntuals o jornades específiques.

Susana Márquez Parente

# data[].attributes.body
Després de llegir i rellegir els objectius generals del decret m’adono que encara que en busqui no trobo pràcticament cap diferència entre la meva experiència com a alumna i les metes que es plantegen al decret actual. Vaig estudiar en un institut totalment competencial, tot el que apreníem ens servia després per realitzar un projecte que gairebé sempre involucrava múltiples assignatures. Tot el que fèiem era cooperatiu i gairebé mai consistia en memoritzar conceptes per bolcar-los en un examen. A més, tots els alumnes acabàvem l’institut amb un coneixement correcte de dues llengües estrangeres.

Aquesta reflexió m’ha mostrat com d’essencials són aquests objectius i que si s’apliquen de manera adequada l’experiència educativa resulta realment enriquidora.

Bruna Torredà

# data[].attributes.body
Des del meu punt de vista, els objectius que proposa el nou currículum no s'allunyen massa de l'ensenyament que vaig rebre quan vaig cursar Secundària. Ara bé, tal com apunta la Maria Ramonet, és cert que hi ha certs reptes que s'haurien d'haver treballat més. Per exemple, pel que fa als objectius C i D, consider que hi va haver una mancança d'informació. A la tapa de Secundària és molt important aportar informació sobre els drets sexuals, així com saber rebutjar qualsevol mena de prejudici, discriminació i violència, especialment la violència masclista i l'LGTBI-fòbica.

També, pens que l'ensenyament de les llengües estrangeres no va ser del tot correcte. En el meu cas, la llengua estrangera apresa va ser l'anglès. Ara bé, l'aprenentatge d'aquesta se centrava més en la gramàtica, que no pas en la comprensió o expressió. Evidentment, s'han de tenir els coneixements bàsics de gramàtica, però consider que l'expressió és molt fonamental per poder tenir una plena coneixença de qualsevol llengua estrangera.

Margalida Maria Malondra Bibiloni

# data[].attributes.headline
El foment de l'esperit crític i la gestió de les emocions

# data[].attributes.subject
El foment de l'esperit crític i la gestió de les emocions

# data[].attributes.body
Quan recordo els meus anys a l’institut, sí que puc veure reflectit l’article 4 del Decret 175/2022 en diferents aspectes, com és en el respecte d’altres alumnes amb ètnia o capacitats diverses, entre d’altres. Amb el que sí que noto la diferència és amb la manera de gestionar les emocions; dins la classe no es parlava de sentiments ni de com aquests ens podien afectar. Amb aquest nou Decret sí que puc veure com es vol donar més importància a com enfrontar-nos a ells. També, m’agradaria destacar la poca importància que se li va donar a l’hàbit d’estudi, és a dir, al punt B de l’Article 4. No hi havia cap mena de seguiment i això provocava que l’alumnat perdés l’interès en allò que s’estava ensenyant. A més a més, normalment tot el que aprenies es concentrava en un examen final. És per aquesta raó que m’hagués agradat un seguiment, no en forma d’examen, sinó en forma de petits projectes individuals o grupals. Això, hauria motivat més l’alumnat i s’haurien intercanviat coneixements fomentant, també, l’esperit crític de cadascú. Com és el que promou el punt B.

Alba Marquet Marquès

# data[].attributes.body
A l’ESO la participació no era el nostre punt fort. Considero que, en part, té a veure amb el fet que els docents no ens animaven gaire a participar, i que, quan ho feien, la forma no era l’adequada. Mai he entès això de deixar en evidència a un alumne dient el seu nom davant de tota la classe per forçar-lo a participar o per fer que reconegui davant de tots que no sap la resposta a una determinada pregunta. L’objectiu H menciona que s’ha d’aconseguir que l’alumne desenvolupi la confiança en si mateix, la participació, la iniciativa personal, etc. En l’actualitat, crec que els professors tenen majors indicadors d’èxit perquè empren estratègies que no atempten contra la comoditat dels estudiants.

Andrada Iaiela Chiorean Soós

# data[].attributes.body
Quan jo estudiava a l'institut l’ensenyament era molt clàssic, en un context d'escola concertada i religiosa amb molta memorització, classes magistrals i poques activitats pràctiques. Els exàmens eren gairebé l’única manera de demostrar el que sabíem, i gairebé no es treballava la creativitat, el pensament crític o el treball en equip. Per altra banda, al nou currículum del Decret 175/2022, l’aprenentatge és molt diferent: es fomenta la resolució de problemes reals, la cooperació, la reflexió crítica i la responsabilitat social. L’objectiu és que els alumnes apliquin els coneixements i es desenvolupin com a persones autònomes. A més, abans els professors eren figures d’autoritat gairebé inaccessibles, però ara la seva tasca és més de guies: acompanyen l’alumnat, animen a pensar per un mateix i donen suport per a la resolució de problemes. Això fa que l’aprenentatge sigui més proper i motivador.

Josep Torrecillas

# data[].attributes.body
Quan anava a secundària, l’aprenentatge es basava principalment en la memorització de continguts i en l’avaluació tradicional. Es valorava el resultat, i no tot el procés que hi havia darrere. Amb el nou currículum, es valora més el procés que el resultat, una nota ja no defineix el que un alumne és capaç de fer. L’educació és molt més competencial, i es desenvolupen habilitats com el pensament crític, l’autonomia, el treball cooperatiu, la consciència ambiental o el respecte per la diversitat. Considero que amb aquestes habilitats, l’estudiant podrà adaptar-se als canvis que pugui haver-hi en la societat. A més, es busca connectar l’aprenentatge amb la realitat social, cosa que fa que els estudiants tinguin esperit crític. Segons la meva opinió, aquesta mirada més holística i inclusiva prepara millor l’alumnat per afrontar els reptes del món actual amb responsabilitat i compromís.

Teresa Gener Pons

# data[].attributes.headline
La precarietat condueix a una pobresa d’objectius

# data[].attributes.subject
La precarietat condueix a una pobresa d’objectius

# data[].attributes.body
Vaig cursar Secundària a Canàries, i com tots, me'n recordo d’una ensenyança memorística i basada en l'adquisició de coneixements, no d’habilitats o eines. A més, les aules estaven massificats i els únics dispositius tecnològics eren l’ordinador i el projector del professor.

L’article 5 de la llei 6/2014 de Canàries, que encara està vigent, parla gairebé exclusivament de l’ideal d’educació equitativa i universal i de la millora dels recursos econòmic com a objectius, mentre que el decret 175/2022 de Catalunya prioritza donar-li eines a l’alumnat pel seu desenvolupament personal com l’adquisició d'hàbits d’autoregulació, iniciativa i pensament crític.

Al meu entendre, aquestes diferències venen propiciats per una visió antiquada de la docència influïda per un nivell socioeconòmic baix, que no permet aprofundir en objectius més concrets.

Paola González Triana

# data[].attributes.body
PARLEM DEL SEGLE XX?

La meva educació era completament analògica. Amb un munt de diferències respecte avui: assignatures com compartiments estanc, gens transversals, amb criteris d’avaluació molt personals; poc es parlava de la discriminació de gènere. S’intentava adoptar una consciència antiracista, especialment vers el poble romaní. La diversitat cultural mirava només cap a Europa, tret etnocentrista que no considerava altres realitats. Consciència medioambiental, zero. No hi havia molta anàlisi crítica, però les poques vegades que es cuestionava el món,  resultava molt enriquidor. No existien conceptes com l’aprenentatge al llarg de la vida, encara que es tractaven valors com la solidaritat, l’honestedat i l’esforç.

# data[].attributes.body
Ara ja fa uns quants anys que vaig cursar la Secundària. L’aprenentatge d’aleshores i el del nou currículum semblen, a primera vista, força similars, però hi ha algunes diferències. Recordo que en aquells temps es van introduir els ordinadors portàtils a les aules com a eina didàctica, però no va acabar de quallar. Ara bé, avui dia cada vegada s’avança més cap a una major conscienciació i reflexió en l’ús de les TIC, però queda molt camí per recórrer. En aquest sentit, el nou currículum busca una major contextualització i interdisciplinarietat per ajudar els estudiants a fer front als reptes del món real.

David Figuerola Miró

# data[].attributes.body
M’ha sobtat molt l’èmfasi en el pla afectiu i en el desenvolupament individual de la persona. Considero que al meu centre la construcció de la persona com a individu crític i autònom no es tenia en compte més enllà dels valors catòlics cristians (amb un caràcter molt més comunitari i genèric) i l’assoliment del temari de les assignatures.

Opino que és primordial i molt encertat tractar tota mena de relació interpersonal des de la confiança, el respecte, la llibertat i la responsabilitat; ja que, la comprensió i la formació de vincles són omnipresents a la vida.

Vaig estudiar l’ESO a un centre concertat catòlic a Castelló de la Plana. Evidentment, els valors que em van inculcar tenen a veure amb la moral religiosa de l’institut. Més enllà de la part personal que lloo de l'actual llei catalana i que va mancar a la meva formació, he donat un cop d’ull a la llei autonòmica que aplicava a la Comunitat Valenciana entre 2016 i 2020.

En general, la llei reitera els objectius de l'ODS 4. Tanmateix, em sembla que el focus de la llei educativa entre 2011 i 2024[1] ha sigut la lluita constant per polititzar l’ús de la llengua valenciana a l’aula i posar a debat la seva presència.

[1] Llei 4/2011, Decret 9/2017 Programa Educatiu Plurilingüe i Intercultural (PEPLI), Llei 1/2024 Llibertat Educativa

# data[].attributes.body
Fa més de 10 anys que vaig acabar la secundària i en eixe temps tot girava al voltant de memoritzar i repetir el que ficava al llibre. Les i els professors explicaven, nosaltres escoltavem. Eixa era la dinàmica. No hi havia espai per opinar o per fer coses més pràctiques.

Ara, l’aprenentatge és més viu: es treballa per competències, es fan treballs en grup i es prioritza pensar, col·laborar i comunicar. L’alumnat ha passat de ser un espectador passiu a un agent actiu a l’educació.

Lucía Sáiz Alegre.

Fotografia. patricialacolla - Pixabay - https://pixabay.com/es/photos/ni%C3%B1os-investigan-microscopio-grupo-183007/

# data[].attributes.body
Tot i que, a primera vista, podria semblar que no hi ha gaires diferències respecte a la meva experiència, aquest nou currículum suposa un canvi de paradigma en la manera d’adquirir consciència sobre l’ús de la informació i la tecnologia.

En la meva època, malgrat que només han passat uns pocs anys, vivíem l’auge d’internet i no érem conscients dels límits ni els potencials riscos de la tecnologia, així com que no en podíem valorar la veracitat de les fonts. En l’actualitat, el nou currículum, per pal·liar aquestes mancances, promou un aprenentatge crític i ètic, que ensenya a seleccionar fonts fiables i a reflexionar sobre l’impacte social i moral de la tecnologia.

De fet, la importància d’aquest objectiu és creixent, ja que amb la tendència al consum de contingut ràpid, és imprescindible saber identificar les fakes news i analitzar amb criteri d’on prové la informació. D’aquesta manera, en fer un ús responsable de la informació, i desenvolupant les competències tecnològiques bàsiques dels alumnes podrem preparar-los per afrontar els reptes d’un futur digital en constant evolució.

Daniel Babiano Gil

# data[].attributes.headline
De l’ensenyament tradicional a l’aprenentatge competencial: un canvi d’equilibri

# data[].attributes.subject
De l’ensenyament tradicional a l’aprenentatge competencial: un canvi d’equilibri

# data[].attributes.body
Quan jo cursava Secundària, les classes eren majoritàriament teòriques: escoltàvem el professor, preníem apunts i ens avaluaven amb exàmens. Tot i fer alguns treballs en grup, la majoría de tasques eren individuals i mai no treballavem per projectes. El meu centre va ser seleccionat per la prova pilot de les aules virtuals i l'ús del material digital era caòtic. Quan vam començar el batxillerat, però, vam tornar als llibres de text. El benestar emocional gairebé no es tractava, a excepció d'alguna xerrada puntual. En canvi, el nou currículum dona més importància al desenvolupament personal, la convivència, la sostenibilitat i les emocions, i aposta per un aprenentatge més actiu i vivencial. Tot i això, penso que alguns aspectes clàssics, com la memòria o la constància, continuen sent necessaris.

Teresa Trullén Gimeno

# data[].attributes.body
Tinc la impressió que el currículum actual està molt més orientat a dotar els alumnes de les eines necessàries per viure i participar activament en una societat diversa, canviant i democràtica. Aquest aspecte no tenia tanta rellevància quan jo estudiava, ja que la meva impressió és que el sistema educatiu estava molt més orientat a memoritzar coneixements per l'examen. El que es proposa al currículum reflecteix una clara voluntat d’educar als adolescents en valors com la igualtat, la diversitat i la inclusió, i de fomentar les competències que els permetin resoldre conflictes de manera pacífica, un aspecte molt rellevant en el context actual. En comparació amb l’ensenyament que vaig rebre a la Secundària, m’ha sorprès especialment la importància que s’atorga a l’ús responsable de les tecnologies, de la mateixa forma que trobo molt significativa la reivindicació de la creació i coneixement de la cultura.

Maria Lafuente Cecilio

# data[].attributes.attachment_caption
Fotografia: Projecte Desalumnologia. Lluis Bisbe i estudiants de l’Institut Doctor Puigvert.

# data[].attributes.body
No recordo que el centre on vaig estudiar compartís els objectius generals que guiaven la seva tasca. Em pregunto si en l’actualitat aquests objectius es fan explícits a l’alumnat, i si seria pertinent fer-ho. Conèixer l’horitzó que guia el seu dia a dia als centres contribuiria al fet que esdevinguessin protagonistes i agents actius en el procés?

Precisament aquest punt, l’objectiu h, és el que menys ressona amb el meu pas per l’educació secundària. Recordo el procés d’aprenentatge com un full d’instruccions estanc. Aprendre volia memoritzar i oblidar la informació un cop fet l’examen. Hi havia poc espai per no saber i aprendre des de fer-se preguntes, poques oportunitats per prendre iniciativa i decisions sobre el propi procés d’aprenentatge. Saber-ne, haver après, equivalia a treure la nota més pròxima a un 10. I, si bé recordo sentir-me responsable de les notes, mai vaig assumir una responsabilitat real sobre allò que estava aprenent.

# data[].attributes.body
L'ensenyament en la meva època on es feia EGB, BUP i COU es centrava, principalment, en la transmissió de coneixements disciplinaris i la memorització. De fet, l'avaluació es basava gairebé en la capacitat de reproducció d'aquests mateixos continguts.

En canvi, els objectius generals recollits a l’article 4 del decret 175/2022 marquen un canvi radical cap a l'adquisició de capacitats i competències. La diferència clau és el canvi de focus perquè ja no es tracta només de saber, sinó de saber fer, ser i conviure. Es posa èmfasi en l'educació emocional, l'autonomia, la ciutadania democràtica i l'empatia, el rebuig a la discriminació i la reflexió crítica sobre tecnologia i el consum.

En definitiva, aquests punts reflecteixen una preparació molt més integral i orientada als desafiaments globals, un aspecte que no es considerava en el model anterior.

Lara Guardiola

# data[].attributes.headline
El castellà per sobre del català a les aules?

# data[].attributes.subject
El castellà per sobre del català a les aules?

# data[].attributes.body
Quan vaig cursar Secundària, molts alumnes i alguns docents feien servir el castellà dins l’aula encara que la llengua vehicular en l’educació fos el català. Diversos professors explicaven el temari i es dirigien a nosaltres en castellà i, de vegades, permetien fer exposicions i altres activitats en aquesta llengua. Entre els alumnes, també era la llengua més emprada i, si fèiem treballs en grup, era la predominant. Al barri, hi havia molta immigració andalusa i d’altres països, cosa que penso que condicionava la llengua. Tot això provocava que l'alumnat adoptés una actitud passiva respecte a la llengua catalana i que acabessin la Secundària amb un nivell més baix. Per tant, l’objectiu i) no va estar del tot present a la meva experiència en Secundària.

Idara Cólliga

# data[].attributes.body
A grandes rasgos y según mi memoria, la educación que recibí hace años cuando estudiaba resuena bastante con los objetivos presentados con los objetivos recogidos en el artículo 4 del decreto. Si que es cierto, que no se hacia gran hincapié en cuestiones mas actuales como aspectos sobre la sexualidad y el género porque era algo casi desconocido.

Además, la formación que se recibía en mi época era mucho mas memorística y de “vomitar” contenidos delante de un papel más que reflexionar y tener una mirada crítica.

Por último, podría destacar también el uso de la tecnología como elemento educativo de forma más primeriza que ahora donde por suerte representa un aspecto importante del marco educativo.

Eric Marco

# data[].attributes.body
Durant els meus anys d’estudi, l’aprenentatge es basava principalment en la mecanicitat: memoritzar conceptes o repetir processos fins que, a força de pràctica, els interioritzaves. El problema d’aquest enfocament era que només permetia aplicar el que havies après en contextos molt concrets, i fora d’aquests, aquell coneixement resultava poc útil. En canvi, l’actual model de currículum adopta una perspectiva competencial i posa l’alumne al centre. L’objectiu és construir coneixement significatiu i desenvolupar habilitats per trobar estratègies davant de nous reptes. Personalment, considero que aquest enfocament és molt positiu, ja que fomenta persones més autònomes, crítiques i capaces d’adaptar-se, qualitats essencials per participar activament en la societat actual.

David Cuartero

# data[].attributes.body
Recuerdo mis años de instituto como una etapa repleta de exámenes, lecturas y contenido que debía memorizar, sin ningún tipo de conexión entre las asignaturas. Durante la ESO, a final de curso, realizábamos un trabajo de síntesis en el que se nos presentaba un tema que trabajábamos desde diferentes ámbitos. No obstante, el resultado solía ser una creación tipo Frankenstein: muchas de las tareas que se proponían eran forzadas, sin relación con el resto del contenido y propuestas solo para cumplir con el tiempo que teníamos que dedicarle al proyecto. Por eso me ha sorprendido leer los objetivos f) y g), los cuales muestran un enfoque más competencial en el que se busca la transversalidad del conocimiento científico y no un aprendizaje compartimentado.

María Eugenia Bersztein

# data[].attributes.body
Quan vaig cursar la Secundària, tot i que molts dels objectius que proposa el nou currículum segurament ja eren vigents, crec que alguns d’ells no s’acabaven d’aplicar del tot. Pel que fa al deure dels alumnes de respectar els altres, practicant l’empatia i la tolerància, recollit a l’objectiu A, no sempre es tenia en compte. Hi havia faltes de respecte entre alumnes en què els professors no intervenien i sovint ni tenien coneixement que es produïen. A vegades, aquestes faltes de respecte es produïen d’alumnes cap a professors, com quan un company de la meva classe va insultar un professor per raó d’orientació sexual, però també de professors cap a alumnes, com quan un professor va humiliar públicament a un alumne per les seves notes acadèmiques. Amb això, el que vull posar de manifest és que crec que la tasca del professor a l’aula hauria d’anar més enllà d’impartir uns coneixements acadèmics o fer exàmens, que és el que jo vaig viure durant la meva època d’institut, i educar amb una sèrie de valors i posant atenció a allò que passa a l’aula, a la relació que hi ha entre els alumnes i a com ens relacionem amb aquests.

Núria Di Fabrizio Bendicho

# data[].attributes.body
Vaig realitzar la secundària en un centre concertat. Durant els primers anys, la gran majoria de classes eren magistrals, el professor tenia el rol de transmissor de coneixement i l'avaluació es basava a fer exàmens finals on havíem de memoritzar tot el que havíem treballat. A partir del tercer any, el centre va adoptar una nova metodologia, la qual s'assemblava força al que planteja el Decret 175/2022, on l'alumne passava a ser el centre del seu propi procés d'aprenentatge, els professors actuaven com a guia i, es van començar a utilitzar les noves tecnologies a l'aula.

D'altra banda, tot i que el nou decret consolida aquesta segona etapa, té certes diferències, ja que promou un aprenentatge competencial i pràctic, el qual es basa més en situacions reals que en memoritzar continguts i fomenta una avaluació continua i formativa, en lloc de basar la nota de tot un trimestre en un únic examen. En comparació al model que he comentat, que seria més tradicional, el decret vol impulsar una educació més flexible, participativa i basada en la resolució de problemes.

David Pancorbo Darder

# data[].attributes.body
Entre el 2015 i el 2021, durant la meva etapa a l'ESO i al Batxillerat, la major part de l'aprenentatge es basava en estudiar temaris i preparar exàmens. El nou currículum del Decret 175/2022 canvia aquesta visió i dona més importancia a compendre, fer i treballar en equip. És veritat, però, que no fa tants d'anys de la meva experiència com a estudiant de Secundària, i és per això que recordo que ja començaven a introduir-se canvis al sistema educatiu, més concretament quan feia Batxillerat, com la dinámica de fer treballs en grup o la intenció d'alguns professors d'explicar el motiu pel qual una matèria era necessària per la nostra vida. La diferència és que els objectius generals ara busquen sobretot que no es tracti només de saber coses, sinó d'aprendre a utilitzar-les en situacions reals i connectar-les amb la vida fora de l'aula. A més a més, busquen que l'alumnat sigui més autònom i participatiu, aprofitant també la tecnologia com a eina d'aprenentatge, i que l'escola ajudi a créixer com a persona, no només a acumular coneixements.

Georgina Canalda Boldú

# data[].attributes.body
Quan vaig cursar la Secundària, l’ensenyament se centrava principalment a memoritzar continguts i resoldre exercicis estandarditzats.

Ara, el nou currículum aposta per un aprenentatge competencial (on l’alumnat és protagonista) i fomenta el desenvolupament integral: cognitiu, emocional i social.

Trobe molt positiu l’èmfasi en la cooperació, la resolució de problemes reals i la reflexió crítica, ja que permet el desenvolupament de lautonomia, la creativitat i la responsabilitat ciutadana, més enllà dels coneixements teòrics.

En resum, considere que és aquest el camí per guiar-los cap a una autonomia i funcionalitat veritable.

Laia Molero Beneito

# data[].attributes.body
L’ensenyament que vaig rebre a la Secundària, malgrat que el recordo en positiu, s’allunyava del que proposa el nou currículum. Les classes eren sovint magistrals, centrades en el temari concret de l’assignatura. Així, a l’aula no hi entraven conceptes com “Desenvolupar i consolidar hàbits d’autoregulació” (4b) o “enfortir les capacitats afectives” (4d). Teníem hores de tutoria, però dedicades al traspàs d’informacions, mai a l’autoconeixement. Tampoc s’oferia espai al debat (4a) o a la reflexió crítica entorn del que apreníem (p. ex. vaig fer classes de TIC, però mai una reflexió ètica sobre la tecnologia, com planteja 4e). En definitiva, les diferències són sobretot metodològiques i de focus: ara s’aposta per treballar continguts, però també per acompanyar l’alumnat en altres aptituds i donar-li un paper actiu, perquè es desenvolupi més enllà del món acadèmic (socialment, personalment, en el món laboral...).

# data[].attributes.body
Durant la meva etapa educativa, molts dels objectius plantejats no els vaig veure reflectits a l’aula. M’agrada la menció a l’exercici del diàleg, ja que vaig notar una manca de debat a classe i, per contra, un mètode excessivament basat en la memòria que no fomentava gaire l’esperit crític.

M’interessa el punt que parla sobre la importància de saber usar la tecnologia per trobar informació. Recordo que alguns companys meus copiaven directament fragments de la Viquipèdia i altres pàgines web. Avui en dia, amb la intel·ligència artificial, és més important que mai fer-los entendre que han de consultar des d’un punt de vista crític, emfatitzant en què sovint el procés per obtenir un resultat té més valor que el resultat final en si.

Guillem Ruiz Villegas

# data[].attributes.body
Després de llegir els objectius generals de l’Educació Bàsica, veig diferències notables entre l’ensenyament actual i el que vaig rebre jo.

A la meva època recordo que l’ensenyament es limitava a un seguit de matèries sobre les quals havia d’assolir uns coneixements superant uns exàmens.

A dia d’avui, els objectius de l’educació bàsica són molt més ambiciosos.  Al darrera hi ha la voluntat de formar els alumnes tenint en compte totes les seves dimensions i donar-los les bases i eines per tal de poder esdevenir persones preparades per a un món canviant i ple de reptes. Ja no es tracta d’acumular coneixement sinó de quelcom més profund.

M’han sorprès positivament els següents aspectes que trobo en l’ensenyament actual i que no vaig tenir jo:

·       Un enfoc holístic on els aprenentatges de les diferents disciplines s’hi relacionen.

·       Una aposta per tot el que té a veure amb la dimensió social de la persona, abans relegat a casa com a tasca dels pares.

·       La importància que es dona a l’entorn i al rol de l’individu i que veiem en alguns dels objectius plantejats com conèixer les problemàtiques de la humanitat, rebutjar la violència, etc.

·       La introducció d’aspectes relacionats amb el benestar com els hàbits alimentaris, la salut, la pràctica de l’esport, etc.

·       Un clara intenció de desenvolupar el sentit crític dels alumnes.

És per això que la imatge que he triat és la d’una navalla suïssa com a metàfora d’un individu únic que potencia totes les seves capacitats.

# data[].attributes.body
Seguir aprenent al llarg de la vida, entenent que el més important és estar preparat per als reptes que s’esdevindran en el futur i comprenent que el saber que avui donem com a segur, d'aquí a uns anys potser ja no ho és, crec que és la diferència més gran que hi ha entre l’educació secundària de fa uns deu anys i la d’ara.

Aquesta mirada cap al futur, fomentant la capacitat d’adaptació dels alumnes, no depenent tant de la memorització d’uns continguts inamovibles, és important perquè significa que reconeixem que no ho podem saber tot, que toca estar preparat per a la incertesa, també. La capacitat d’aprendre a aprendre, però aquí també hi afegiria, de voler aprendre.

# data[].attributes.headline
La LOMLOE: cap a un paradigma educatiu més integral

# data[].attributes.subject
La LOMLOE: cap a un paradigma educatiu més integral

# data[].attributes.body
Quan jo cursava la Secundària, la llei educativa vigent era la LOMCE, que orientava l’aprenentatge cap a la superació d’exàmens i l’obtenció de bons resultats acadèmics. Es prioritzava l’esforç individual i una cultura de l’avaluació sovint allunyada de la realitat i dels interessos de l’alumnat. En canvi, el nou currículum de la LOMLOE aposta per un aprenentatge més significatiu i personalitzat, basat en contextos reals i en la formació integral de la persona. Els seus objectius generals integren les dimensions cognitives, emocionals, ètiques i socials, i promouen una avaluació formativa i contínua que afavoreix la reflexió, la participació i el desenvolupament del pensament crític.

Fa un parell d’anys vaig fer classes de repàs a un alumne de 4t d’ESO que ja seguia el nou marc curricular, i vaig poder comprovar com les activitats eren més competencials, contextualitzades i orientades a la reflexió. Aquesta nova mirada educativa fomenta la implicació activa de l’alumnat i la construcció d’una ciutadania crítica, responsable i capaç d’afrontar amb criteri els reptes d’una societat diversa i canviant.

Judit Cuberes Solé

# data[].attributes.body
A l’article 4 del Decret 175/2022 es destaca la importància de l’ajuda del docent per consolidar uns hàbits d’autoregulació, d’estudi i treball, per tal que l’estudiant adquireixi un bon desenvolupament personal, relacional i d’aprenentatge de manera autònoma.

Quan anava a la secundària, però, no recordo que els/les docents ens ajudessin a desenvolupar eines, sinó que la seva feina estava centrada en la transmissió d’uns coneixements i en seguir el temari.

Pel que fa a aquest mateix punt, com que els/les docents tenien un paper més transmissor o informatiu que no pas d’orientació, no es tenia gens en compte la importància d’educar l’àmbit emocional i relacional. Ara, en canvi, el nou currículum  promou ensenyar la gestió emocional, tant per ajudar-los a conèixer-se, com per afavorir que els/les alumnes aprenguin a establir relacions respectuoses i rebutjar discriminacions, especialment la violència masclista, LGTBIfòbica o altres col·lectius.

Anna Berné Navarro

# data[].attributes.headline
El nou currículum educatiu: de la passivitat a la participació activa

# data[].attributes.subject
El nou currículum educatiu: de la passivitat a la participació activa

# data[].attributes.body
El que recordo de la Secundària és que l'ensenyament era completament tradicional i improductiu . El professor transmetia els coneixements de manera unidireccional mitjançant classes magistrals. L'alumne actuava com a receptor passiu d'informació i l'avaluació es basava en la capacitat de recordar i reproduir continguts.

En canvi, el nou currículum,segons l’article 4 del decret 175/2022, posa èmfasi en el desenvolupament de les quatre destreses (oral i escrita), juntament amb altres habilitats necessàries per transmetre i rebre informació de manera efectiva, com l'escolta activa, el treball en equip i la retroalimentació constructiva,etc. Es promou una didàctica més activa, col·laborativa i pràctica.

Aquesta nova metodologia està centrada en el creixement competencial de l'alumnat, on la competència comunicativa, sociocultural i la capacitat d'aplicar els coneixements adquirits són fonamentals.

# data[].attributes.body
Cuando yo estaba cursando la secundaria, se enseñaba de una forma muy distinta, después de leer el artículo 4 del decreto 175/2022, veo que se está intentando impulsar un cambio dentro del entorno de la enseñanza. Se busca trabajar competencias en vez de memorizar de forma constante también se busca trabajar los estados anímicos de los estudiantes así como crear espacios seguros para todo el mundo dentro de las aulas.

Ya no tenemos que memorizar contenidos de forma constante para después lanzarlos en una hoja de papel. La escuela ya no es solo un lugar de aprendizaje sino que es un espacio para compartir y mostrar bienestar general, se refuerzan de formas excelentes las capacidades afectivas y las relaciones que tienen los alumnos tanto con los profesores como sus compañeros.

Opino que gracias a este artículo se adopta una experiencia escolar muy enriquecedora y con la que se logran tanto objetivos académicos como personales, instruyendo no sólo a jóvenes a los que obligamos a preparar materias si no que además educamos a personas.

ORIOL SÁNCHEZ SÁEZ

# data[].attributes.body
Quan estava cursant la Secundària, jo notava que l’ensenyament estava molt basat en el que era la transmissió de coneixements. Els professors explicaven i nosaltres preníem apunts amb la finalitat de memoritzar per als exàmens. L’avaluació se centrava sobretot en els resultats acadèmics i en la capacitat de repetir el que s'ha après.

Algun exemple concret que em ve al cap és quan ens feien fer els exàmens dels llibres de lectura obligatoris i per tal que el llegíssim si el suspeníem no optàvem a l'aprovat del trimestre. En aquest exemple el que veiem és que l'únic que importava era que l'alumne s'hagués llegit el llibre, no que n'havia extret, ni la motivació per la lectura.

En canvi, pel que he llegit en el nou currículum proposat pel Decret 175/2022 vol que l’alumnat desenvolupi competències més globals, que integrin sabers, valors i actituds. No es tracta només de saber coses, sinó de saber utilitzar-les en contextos reals i de manera crítica i creativa. També es dona més importància al treball en equip, a la comunicació, a la reflexió personal i al compromís social i ambiental. L’aprenentatge esdevé més significatiu, perquè connecta amb la vida quotidiana i fomenta l’autonomia, la curiositat i la responsabilitat de cada alumne.

Per tant, es veu que hi ha un canvi d'un ensenyament més tancat i academicista a un aprenentatge actiu i orientat al desenvolupament integral de la persona.

Jordina Gasull Roca

# data[].attributes.body
Llegint l’article 4 del decret 172/2022 m’he adonat que hi ha molts objectius centrats no només en l’aprenentatge de l’alumnat, sinó que busca el benestar dels infants.

Quan recordo l’època què jo era adolescent, veia que l’última cosa que els mestres feien era preocupar-se de l’alumnat. És per això que em crida molt l’atenció que ara es promou el treball col·laboratiu i que l’alumnat passa a tenir un rol més actiu.

Penso que si els mestres centren els continguts acadèmics perquè l’alumnat tingui més autonomia i que treballin en equip, estan ajudant que els nens facin més cohesió entre ells i que a la llarga, donin més importància als seus vincles socials entre ells.

Miriam Nassim.

# data[].attributes.headline
L'importància d'aprendre a parlar i a participar.

# data[].attributes.subject
L'importància d'aprendre a parlar i a participar.

# data[].attributes.body
Gran part de la meva experiència a la Secundària es relaciona amb alguns objectius del nou Decret 175/2022. Vaig tenir la sort de rebre una educació plurilingüe ben fonamentada i professors que fomentaven el respecte per la diversitat, d’acord amb l’objectiu l).

Tanmateix, vaig notar una manca de desenvolupament de la iniciativa personal i de la confiança en un mateix, aspectes que recull l’objectiu h). Les classes eren molt magistrals i poc participatives, i sovint costava expressar-se amb llibertat. També és cert que dins de les estones de classe, els professors no s'interessaven en els debats o les opinions dels alumnes. Fet que promovia una certa distància entre la classe i el professor. És interessant veure com en el currículum actual es promoguin aules més obertes i comunicatives. On s'animi als alumnes a potenciar les seves capacitats comunicatives. Sobretot, perquè sento que dins de la meva experiència em va faltar aquesta autonomia.

Anna Pujals Masanas.

# data[].attributes.headline
Un model que té en compte la diversitat a les aules

# data[].attributes.subject
Un model que té en compte la diversitat a les aules

# data[].attributes.body
Formo part de la darrera generació que va cursar BUP i COU i sens dubte hi ha moltes diferències entre la meva experiència i els objectius que planteja el nou currículum. Una de les principals és el focus en el benestar emocional de l’alumnat i no tant en l’adquisició de coneixements.

Un altre canvi és que l’enfocament era molt més memorístic i no competencial, encara que sí recordo algunes assignatures i treballs en què es fomentava l’esperit crític. Crec que vaig tenir sort amb els meus professors, molts dels quals aconseguien fer classes interessants mantenint els alumnes asseguts i sense suports tecnològics.

No es pot negar, però, que era un model pensat per al prototip de bon estudiant de l’època i que qui no hi encaixava, ja fos per actitud o dificultats d’aprenentatge, s’anava expulsant curs a curs de l’institut. L’atenció a la diversitat, doncs, és una altra diferència fonamental.

Sandra Velencoso Giralt

# data[].attributes.body
De l’aprenentatge passiu a la formació integral

Comparant l’ensenyament que vaig rebre a Secundària amb el que proposa el nou currículum segons el decret 175/2022, observo diferències puntuals. Abans, l’aprenentatge se centrava en memoritzar continguts i obtenir bones notes, érem receptors d'informació. Ara, es prioritza el desenvolupament integral: autonomia, iniciativa, pensament crític i capacitat per resoldre problemes. També es fomenta el respecte a la diversitat, la igualtat de gènere i la cooperació, així com hàbits saludables, educació física i consciència ambiental. Les competències en llengües, ciència, tecnologia, matemàtiques i arts són fonamentals. L’aprenentatge és significatiu, actiu i connectat amb la vida real, preparant alumnes per a la ciutadania democràtica. Aquesta aproximació fomenta alumnes més implicats, amb capacitat de resoldre problemes i adaptar-se a situacions noves, no només amb coneixements acadèmics.

Daniel Alfredo Holgado Vargas

# data[].attributes.headline
La tolerància a la diversitat en un entorn homogeni

# data[].attributes.subject
La tolerància a la diversitat en un entorn homogeni

# data[].attributes.body
Tota la meva educació la vaig fer en una escola concertada catòlica a l’Eixample de Barcelona. La meva experiència a la Secundària va ser positiva en gran manera i considero que gran part dels objectius generals que s’exposen en el decret es van complir, inclús en l’ús de metodologies innovadores com podria ser l’aprenentatge basat per projectes. El fet que fos un centre religiós no va influir de manera negativa en aspectes com l’ensenyament dels drets sexuals reproductius, ja que recordo a cada curs fer tallers dedicats al tema.

Ara bé, m’agradaria fer una reflexió pel que fa a valorar la diversitat des d’un entorn homogeni. L’entorn de l’escola no reflectia la realitat de Barcelona, ni del barri, perquè la immensa majoria d’alumnat era d’origen autòcton i gran part de l’alumnat tenia el català com a primera llengua. Segons l'Idescat, l’any 2012 a l’Eixample hi havia 48.571 persones d’origen estranger, que representava un 33,14 % de la població total estrangera de Barcelona. De fet, dels dotze anys que vaig passar al centre, només puc recordar un alumne nouvingut, el qual no coneixia ni el català ni l’espanyol. Per desgràcia, aquest fet no és aïllat i és habitual en centres que no són públics.

Malgrat tot, sí que podria afirmar que des del centre ens van educar en el respecte, tolerància i empatia cap als altres, però és difícil de comprendre com es pot fer valdre des d’una aula que no és un reflex del teu entorn un cop surts al carrer.

Marina López Monterde

# data[].attributes.body
Durant els anys que vaig passar a l'institut, del 2011 al 2015, recordo que l'èmfasi estava més aviat a explicar matèria i examinar quant recordàvem. El currículum nou s'acosta més a un aprenentatge que dona importància a millorar capacitats que serveixen per a tot, com ara: qüestionar les coses, treballar junts, cuidar el planeta o saber fer servir la tecnologia. S'entén l'aprenentatge com un camí complet que barreja el saber, el fet de saber posar en pràctica i saber com hem de ser. Es busca que pensem amb el cap, que ens ajudem, que respectem el medi ambient i que estiguem bé amb nosaltres mateixos. L'avaluació ja no només està enfocada en les notes numèriques, sinó que valora com creix l'alumne en general, amb la idea d'ajudar-lo a ser un ciutadà actiu, que entén els altres i que es preocupa per la societat.

Guillem Segura Sanchez

# data[].attributes.attachment_caption
(Imagen generada con ChatGPT mediante la petición “genera una ilustración en la que un niño vaya muy por detrás de los demás en una carrera en una pista de atletismo”)

# data[].attributes.body
Mi experiencia en la ESO y en bachillerato no difiere a grandes rasgos de la que idealmente presentan los objetivos generales mencionados. Así, estos objetivos responden a los ideales de una sociedad que, por lo menos en teoría, aboga por la justicia y la universalidad de la educación.

Sin embargo, y aunque no esté escrito en ningún lado lo contrario, la realidad acostumbra a ser otra, e incluso en centros públicos nos encontramos no sólo con abusos y discriminaciones por parte del alumnado por cuestiones de raza, género condición social..., sino con que la institución misma termina por abandonar a aquellos que no son capaces de adaptarse o seguir el ritmo académico que el sistema impone.

Miguel Oliveras Castillo

# data[].attributes.body
Cuando estudiaba en la ESO, el aprendizaje giraba en torno a memorizar datos, seguir instrucciones del profesor y preparar exámenes. El docente ejercía como transmisor del conocimiento y nosotros éramos receptores. Ahora, según los objetivos del artículo 4 del decreto 175/2022, el enfoque cambia radicalmente: se apuesta por el aprendizaje activo, por fomentar la competencia, la creatividad, la colaboración y la reflexión propia. El alumnado conecta lo que aprende con su entorno, desarrolla autonomía y capacidades para actuar en un mundo cambiante. Así, la enseñanza se convierte en un proceso más significativo, inclusivo y orientado al desarrollo personal y social.

# data[].attributes.body
Com altres ja han comentat, no hi ha tanta diferència entre l’ensenyament d’ara i el d’abans. Per suposat, l’irrupció de la tecnologia a les aules, de vegades amb estratègies tipo prova-error, han fet encara més heterogeni el tipus d'enfoc de cada institut. Però és una “il·lusió de modernitat”.

Desde la meva experiència, em fa la sensació que, al final del dia, el que compta (mes enlla de Logses, projectes, competències i altra parafernalia en forma de sigles…) és, precisament, la figura del docent. El millor docent MAI ha sigut aquell/a que aplica millor i al peu de la lletra la darrera il·luminació dels “experts”, que desde el seu despatxet marquen el ritme del que “hauria de ser” l’educació. La millor docent sempre ha sigut aquell/a que entén i aprén a connectar amb els seus estudiants. Ningú recorda el gran curriculum o model educatiu sota el que va estudiar. Recordem bons professors/es.

# data[].attributes.body
Els objectius generals recollits al Decret 175/2022, en l'article 4, uneixen aspectes del desenvolupament de la personalitat, la capacitat cívica, les competències d'aprenentatge i verificació i l'adquisició d'hàbits saludables i de treball.

En la meva època d'institut, del 2004 al 2008, recordo que se'ns educava amb uns valors anàlegs al del decret: els professors impartien coneixements contrastats, fèiem un treball de recerca autònoma i grupal al final de cada curs, podíem escollir entre un ventall d'assignatures optatives relacionades amb la salut, les matemàtiques, l'art i la cultura. A les tutories fèiem reflexions sobre conflictes de l'aula o del món i debatíem a partir de pel·lícules o sortides.

Alguns dels objectius del decret actual, però, són molt més emfàtics pel que fa a la inclusió, a la interseccionalitat, a la globalitat dels reptes ecosocials i són més feministes. Fins i tot són crítics amb els riscos de les tecnologies.

Per tant, l'àmplia majoria d'objectius educatius de la meva època d'institut coincideixen amb els objectius generals l'actual decret. És així pel que fa a assumir responsabilitats personals i ciutadanes, a ampliar el coneixement humanístic i prioritzar el mètode científic. Tot i això, en l'actualitat hi ha una aposta més concreta per erradicar les discriminacions de gènere, orientació sexual, de capacitats, origen i per enfortir les capacitats afectives que a la meva època.

# data[].attributes.headline
D'aprendre de memòria a aprendre amb sentit 

# data[].attributes.subject
D'aprendre de memòria a aprendre amb sentit 

# data[].attributes.body
Quan vaig fer la Secundària, fa 12 anys, l’ensenyament era molt més tradicional. Tot era memoritzar i repetir continguts als exàmens, els llibres de text eren l'eina principal (per no dir l'única), les classes eren sobretot magistrals i els exàmens teòrics ho decidien gairebé tot. Moltes vegades tenia la sensació que tot el que estava estudiant només servia per a aquell moment i que no m’aportava gaire per a la vida real.

Ara, amb el nou currículum (Decret 175/2022), aprendre és molt més competencial i significatiu per a l’alumne. L’objectiu és que l’alumne sàpiga per a què serveix el que està aprenent i que pugui connectar-ho amb la seva vida quotidiana. També es treballa molt més en equip i per projectes, i l’avaluació ja no és només un examen: és contínua i té en compte tot el procés, no només el resultat final. L’alumne és el centre del seu propi aprenentatge.

Alba Rodríguez Artacho

# data[].attributes.attachment_caption
Imagen generada con la IAG ChatGPT - OpenAI

# data[].attributes.body
Revisando los objetivos del nuevo currículum, he de confesar que he podido recordar muchas experiencias vividas en mi etapa de secundaria.

La educación que recibí, afortunadamente, se asemeja en muchos aspectos al modelo que se propone en el nuevo currículum. Sin embargo, quiero destacar el ímpetu con el que se destaca el hecho de educar en el respeto hacia todas las nuevas circunstancias que, en nuestra época de secundaria, no tenían la visibilidad con la que cuentan ahora.

Educar nuevas generaciones feministas, tolerantes y que rechacen la violencia como lenguaje puede ser algo muy estimulante para todos nosotros.

David Alloza

# data[].attributes.body
L’article 4 del Decret 175/2022 subratlla la importància, dins del procés educatiu, de rebutjar els estereotips i posar de manifest les desigualtats socials amb l’objectiu d’eradicar-les. Considero que és un gran avenç situar aquesta qüestió al centre de l’educació escolar, ja que els docents tenen un paper fonamental en aquesta tasca. Quan jo anava a l’institut, la implicació del professorat en l’educació moral i ètica era molt limitada, i sovint eren els mateixos professors els qui reproduïen actituds o comentaris que haurien d’haver estat qüestionats. Per això, crec que és un pas molt important que l’educació actual posi el focus en aquests aspectes i fomenti un entorn escolar basat en el respecte i la igualtat.

# data[].attributes.body
L’article 4 del Decret 175/2022 subratlla la importància, dins del procés educatiu, de rebutjar els estereotips i posar de manifest les desigualtats socials amb l’objectiu d’eradicar-les. Considero que és un gran avenç situar aquesta qüestió al centre de l’educació escolar, ja que els docents tenen un paper fonamental en aquesta tasca. Quan jo anava a l’institut, la implicació del professorat en l’educació moral i ètica era molt limitada, i sovint eren els mateixos professors els qui reproduïen actituds o comentaris que haurien d’haver estat qüestionats. Per això, crec que és un pas molt important que l’educació actual posi el focus en aquests aspectes i fomenti un entorn escolar basat en el respecte i la igualtat.