# data[].attributes.body
Els simbolistes rebutgen la seva societat perquè entenen que ha quedat desproveïda dels seus trets d'identitat, imposen la recreació d’un món imaginari, intuit o suggerit i rebutgen el positivisme i el cientifisme naturalista, per això renuncien a presentar el món real.

# data[].attributes.body
L’esteticisme és l’art.
És l’eina per cambiar la societat.
És una corrent artística que apareix en el modernisme català.
L’esteticisme s’equilibra al 1898 quan “les vel·leitats revolucionàries” esquerranes acaben reprimides al 1896.

# data[].attributes.body
Joan Maragall va ser un poeta, dels més rellevants de la poesia catalana modernista. Es va convertir en el símbol dels nous aires de modernitat que circulaven per Barcelona en 1892.

La seva poesia va passar per diverses etapes, però sempre influïda per dos corrents: el vitalisme i el decadentisme.

El vitalisme és la filosofia que té com a distinció de les filosofies tradicionals, es basa a entendre la realitat com a procés.
El decadentisme és una tendència estètica caracteritzada pel cultiu de l'art com a fi en si mateix.

També va contribuir a la recuperació del catalanisme a través de gèneres populars i a través dels seus articles periodístics.

Va rebutjar les possibilitats estètiques de modernisme, reflexionant sobre la mateixa experiència creadora a través de simplificar temes, de la mètrica, els recursos lingüístics i la retòrica. Això és conegut com la teoria de la paraula viva. Aquesta teoria es basa en el producte de la contemplació de la natura, ha de ser pura i sincera.

Maragall introdueix des de la revista Catalònia, la literatura alemanya de Nietzsche i d'Henrik Ibsen. Finalment del poeta ja no interessa el model d'escriptura sinó la seva imatge com a vident i sintetitzador de la sensibilitat i aspiracions d'un poble.

# data[].attributes.body
Ramon Casas va ser un pintor i dibuixant. En 1882 estudiava al taller de Carolus Duran de París. Des de 1889 exposava cada any a la sala Parés de Barcelona, amb Rusiñol i Clarassó, encara que hi havia els artistes joves, el públic barceloní rebutjava al principi la trivialitat dels seus temes.A plena era modernista, representava la conjunció del realisme del segle XVII, i les suavitats impressionistes amb el sintetisme de la pinzellada (escenes de multituds) i la subtilitat dels tons vius dins una atmosfera grisa. L'any 1897 va obrir la cerveseria d'Els Quatre Gats, amb Rusiñol, Utrillo i Pere romeu, on es reunien l'elit dels artistes joves, la qual va durar fins al 1903. El 1898 va fundar la revista dels Quatre Gats, substituïda un any després per Pèl i Ploma. En aquesta revista es publicaven moltes coses sobre la seva obra dibuixant igual d'important que la seva pintura. Ramon Casas, des de París, a partir del 1889 il·lustrava les cròniques que enviava a la Vangurdia de Barcelona a través de Rusiñol. Va crear una galeria de retrats al carbó de personalitats culturals i polítiques, els quals ara es troben en el Museu d'Art Modern de Barcelona. A més, es destaca la seva contribució al cartellisme publicitari.Ramon Casas es va convertir en membre de la Société Internationale de la Peinture en 1899, on va interactuar amb artistes notables com Whistler, Besnard i Brangwin.La seva exposició en el Saló del Champ de Mars de París va començar en 1892 i li va portar a conèixer a Charles Deering, un multimilionari estatunidenc, amb qui va viatjar per Catalunya i va emprendre projectes de restauració arquitectònica, com el claustre romànic de Sant Benet de Bages en 1912. També va fer viatges a Amèrica i Europa, on va pintar retrats en diverses ocasions.

# data[].attributes.body
Nietzsche va ser un filòsof alemany del segle XIX (1844-1900) estretament relacionat amb el Modernisme, de manera que és considerat com un dels pensadors més influents del segle XX. El pensament i la filosofia de Nietzsche consisteixen a projectar una activitat creadora, innovadora (modernista) i que es proposa “crear” un nou ésser humà; l’anomenat superhome. Nietzsche elabora una nova antropologia per l’ésser humà en el futur. Ell suposa que l’home “és quelcom que ha d’ésser superat” i que, en efecte, és capaç de superar-se. Aquest superhome és aquell que ha aconseguit un estat de maduresa moral i espiritual que és superior al que es considera el de l’home normal. És, per tant, una millor versió d’aquest. El modernisme va ser influenciat per Nietzsche degut a la rellevància de la premsa periòdica, la qual predicava idees del filòsof tals com el seu discurs estètic en relació amb l’art, el seu discurs polític i el superhome. Va escriure diverses obres entre les quals destaca Així parlà Zaratustra o La gaia ciència.

# data[].attributes.body
A causa de la decadència social i cultural els modernistes proposen obrir les portes a tot allò que sigui modern. Aquesta idea queda reflectida en un article escrit per Jaume Brossa anomenat “viure del passat”, on fa veure les seves ganes de mirar cap endavant. El seu article va ser el punt de partida del modernisme, on apareix el lema del moviment: “A èpoques noves, formes d’art noves”.

Jaume Brossa explica a l’article que el modernisme té la voluntat de deixar de banda les idees de la Renaixença i fixar-se en l’actualitat europea per obtenir una cultura i llengua pròpies. Per aquest motiu critica autors com Verdaguer (contemporani a Baudelaire) el qual va mantenir una distància amb les idees d’Europa.

# data[].attributes.body
Rusiñol va convertir el Cau Ferrat en un refugi d'art situat a Sitges, fundat en 1893, allà es juntaven tots els modernistes, i feien festes precedides per un discurs d'inauguració de Rusiñol, parlant sobre els principis modernistes. A més, allà feien representacions d'obres teatrals, ensenyant les seves obres d'art i la seva música, tot amb l'objectiu d'ajuntar tots els tipus d'art que hi havia.

Allà van organitzar moltes festes, en la que anaven tots els artistes en relació amb el Modernisme (pintors, músics, escriptors, etc.). Entre aquestes festes cal destacar la celebrada el 10 de setembre, en la qual van fer un concert amb composicions d'Enric Morera i César Franck (músic del modernisme), a més es va representar La intrusa de Maeterlinck (autor simbolista), traduïda per Pompeu Fabra.

# data[].attributes.body
Santiago Rusiñol va ser un autor dramàtic, pintor i escriptor de prosa. Va néixer a Barcelona el 25 de febrer de 1861, a una família benestant. Ben aviat queda orfe i es posa a treballar al servei del seu avi, però s’adona que la seva vocació era la pintura i comença a assistir a classes de pintura d’amagat.

Als disset anys va començar la seva carrera com a pintor i més endavant, fa amistat amb Ramon Casas, amb qui empren un viatge per Catalunya en cerca de inspiració per crear textos literaris. L’any 1886 es casa amb Lluïsa Denís, amb qui té una filla però les abandona i es marxa a París per viure la vida bohèmia.

L’any 1894 es trasllada a Sitges, on trasllada el Cau Ferrat, lloc on es celebren concerts, conferències i actes que desemboquen en les festes modernistes, actes per difondre aquest nou moviment.

El 1899 Rusiñol cau malalt i es retroba amb la seva família, la qual se'n porta a França per desintoxicar-se de la seva addicció a la morfina. En aquest any també exposa la seva obra Jardines de España a París i l’any següent a Barcelona, fent-se famós entre la burgesia d’aquesta ciutat, però no va fer-se una figura cèlebre fins al Noucentisme.

En referència a la seva obra, podem destacar L’auca del senyor Esteve, una obra semi-autobiogràfica. El tema principal de l’obra és l'enfrontament entre l'artista i la societat, que ell ja coneixia ja que ho havia viscut d’una manera semblant. El seu protagonista és un fill de família burgesa que ho deixa tot perquè vol ser artista.

Altres obres i aspectes a destacar del seu llegat modernista és que va escriure sempre en català, i com a títols de referència trobem: poemes en prosa Oracions (1897), drames com L'alegria que passa (1898), Cigales i formigues (1901), i altres obres com Els Jocs Florals de Canprosa, El pati blau i L’héroe.

# data[].attributes.body
L’Avenç és una revista fundada l’any 1881 per Jaume Massó amb un propòsit de defensar unes idees radicals.

Aquesta està relacionada amb el Modernisme, ja que representava l’esperit d’aquest moviment. Històricament, els primers anys de la revista fundada es consideren com la primera etapa d’aquesta. Durant el 1882 i el 1884, es va manifestar de dues maneres, primerament com a progressista i seguidament com a catalanista. Durant el catalanisme d’aquesta revista es va trobar en dues posicions diferents: la que vol millorar Catalunya, i la que es caracteritzava per tenir unes idees més endarrerides de l’època. Mentre aquesta primera etapa van fer diverses col·laboracions com amb Valentí Almirall, qui es considerava un dels pares del catalanisme modern.

Durant cinc anys aquesta revista va desaparèixer per motius econòmics i perquè es va traslladar a un altre país.

Quan va arribar la segona etapa de la revista, la qual va durar de 1889 fins al 1893, es va convertir en la revista més influent per al moviment, perquè promovia totes les iniciatives innovadores.

El 1892 el Modernisme vivia en plena decadència social i cultural, la qual es veia reflectida en un article que la revista va fer expressament per tractar aquell tema en concret, aquell article es titulava “Viure del passat”.

Va arribar un moment que la revista va monopolitzar l’actitud característica del moviment, voluntarista, regeneracionista, aquesta establia un compromís entre l’artista i la societat.

Els treballadors de L’avanç es van sentir temptats per l’impuls de la rebel·lió antiburgesa d’aquells temps.

Per concloure, el desembre de 1893 es van deixar de publicar articles d’aquesta característica revista del Modernisme. Per tres raons; la crisi dels atemptats anarquistes; la irritació per les crítiques contra Frederic Soler; la falta d’economia i la seva progressiva pèrdua de beneficis.

# data[].attributes.body
Sergio F. i Genís N.

# data[].attributes.headline
Rusiñol, discurs a la 3a Festa Modernista

# data[].attributes.subject
Rusiñol, discurs a la 3a Festa Modernista