# data[].attributes.body
Keelte tõmbamine sõrme või mõne abivahendiga (näppekeelpillid):

ilma sõrmlauata: harf, kitara, lüüra, kannel

sõrmlaual: kitarr, elektrikitarr, lauto, mandoliin, bandžo, balalaika, tsitter, ukulele

klaviatuuri abil: tšembalo, klavessiin

Helid on lühikese kestusega, sest võnkumine ei kesta kaua. Kui küüs või lipits on keele suhtes teravnurga all, siis tekib kõlav heli. Sõrmeotsa või pöidla abil tuleb tuhmim heli.

Poogna kasutamine – poogenkeelpill:

viiul, vioola, tšello, kontrabass, rebekk

Kõla sõltub poogna asendist ja tõmbel kasutatavate jõhvide laiusest.

Keelte löömine:

käega (haamrikesega): dultsimer

klaviatuuri abil: klaver, klavikord

Neid võib nimetada ka klahvkeelpillideks või lihtsateks kordofonideks. Löögi järel tekib püsivam heli, sest keel võngub kauem ja ülemised ülemhelid hääbuvad aeglasemalt.

# data[].attributes.headline
Keelpillid ehk kordofonid on muusikainstrumendid, mille heli tekitab pillikeele võnkumine.

# data[].attributes.subject
Keelpillid ehk kordofonid on muusikainstrumendid, mille heli tekitab pillikeele võnkumine.

# data[].attributes.body
Traditsiooniliselt liigitatakse keelpillide hulka muusikainstrumendid, mida mängitakse

poognaga ehk vibuga: poogenpillid ehk poogenkeelpillid (näiteks viiul, tšello, gudokk);

sõrmedega: näppepillid ehk näppekeelpillid (näiteks balalaika, harf, kannel, lauto, tsitter);

lipitsa, plektroni või muu vahendiga: näppepillid ehk näppekeelpillid (näiteks bandžo, mandoliin, tšembalo);

haamrikestega või haamritega: n-ö löökkeelpillid (näiteks klaver, simbel);

klaviatuuri abil: klaviatuuriga keelpillid ehk klahvkeelpillid (näiteks klaver, tšembalo).

Hornbosteli-Sachsi muusikainstrumentide liigituses moodustavad keelpillid kolmanda kategooria nimetusega "kordofonid".

# data[].attributes.headline
Klassikalise sümfooniaorkestri koosseisus kasutatakse poogenpillidest põhiliselt viiulit, vioolat, tšellot ja kontrabassi ning näppepillidest harfi.

# data[].attributes.subject
Klassikalise sümfooniaorkestri koosseisus kasutatakse poogenpillidest põhiliselt viiulit, vioolat, tšellot ja kontrabassi ning näppepillidest harfi.

# data[].attributes.body
Keelte tõmbamine sõrme või mõne abivahendiga (näppekeelpillid):

ilma sõrmlauata: harf, kitara, lüüra, kannel

sõrmlaual: kitarr, elektrikitarr, lauto, mandoliin, bandžo, balalaika, tsitter, ukulele

klaviatuuri abil: tšembalo, klavessiin

Helid on lühikese kestusega, sest võnkumine ei kesta kaua. Kui küüs või lipits on keele suhtes teravnurga all, siis tekib kõlav heli. Sõrmeotsa või pöidla abil tuleb tuhmim heli.

Poogna kasutamine – poogenkeelpill:

viiul, vioola, tšello, kontrabass, rebekk

Kõla sõltub poogna asendist ja tõmbel kasutatavate jõhvide laiusest.

Keelte löömine:

käega (haamrikesega): dultsimer

klaviatuuri abil: klaver, klavikord

Neid võib nimetada ka klahvkeelpillideks või lihtsateks kordofonideks. Löögi järel tekib püsivam heli, sest keel võngub kauem ja ülemised ülemhelid hääbuvad aeglasemalt.