# data[].attributes.body
Upės lygiui matuoti daugelyje vietų buvo įrengtos laiptinės - nilometrai, kurių dalis leidosi į vandenį. Per potvynį vanduo pakildavo iki tam tikro matuoklės lygio, kurį stebėjo tarnautojai.

# data[].attributes.body
Egipto civilizacija susikūrė ir klestėjo Nilo upės slėnyje. Kasmetinis potvynis lėmė slėnio gyventojų ūkinę veiklą ir gyvenimo sąlygas. Nilui suvaldyti reikėjo susitelkusios bendruomenės, vieningo planavimo ir vadovavimo.

# data[].attributes.body
https://docs.google.com/forms/d/1nsk1mcp8oLXi2KXa0OpPL4ncI2YsUjNWi1W6LsJm1yQ/viewform

# data[].attributes.body
Egiptiečiams, skirtingai nei kitiems žmonėms, reikia mažiausiai pastangų derliui užauginti: jiems netenka vargti ariant arba kasant žemę, dirbant kitus darbus, kuriuos paprastai atlieka žmonės užsėdami žemę. Jų upė pati patvinsta, užlieja arimus, o sudrėkinusi vėl grįžta į savo vagą. Tuomet kiekvienas užsėja savo lauką ir paleidžia į jį kiaules, o kai šios įtrypia sėklas į žemę, laukia derliaus meto. Vėliau, vėl pasitelkę kiaules, iškulia javus ir suveža į svirną.
Nėra jokių abejonių, kad ši Egipto dalis egiptiečiams atiteko lengvai ir yra upės dovana.

Herodotas, „Istorija“. Apie V a. iki Kr.

# data[].attributes.body
Būk pasveikintas, Nile, kuris keliauji žeme ir užsuki pamaitinti Egiptą;
Sukurtas Ra, dievo sakalo galva, visus ištroškusius atgaivinti.
Kai Nilas tingus, visiems liūdna, nes kiekvienas skursta.
Kai jis pakyla, tuomet šalis džiūgauja, tuomet skrandžiai pilni.
Papiruse užrašytos eilės.
Apie 1300m. iki Kr.

# data[].attributes.body
Delta - jūros ar ežero pakrantėje ties upės žiotimis iš sąnašų susidariusi dažnai trikampė lyguma, kurioje upė skaidosi į šakas.

Oazė - dykumos ar pusdykumės vieta, kurioje yra gėlo vandens ir auga augalai.

Valstybė - žmonių bendrija, įsikūrusi apibrėžtoje teritorijoje ir turinti vieną valdžią.

# data[].attributes.body
Ne visuomet Nilo potvynis buvo dosnus. Žmonės jo laukė viltingai ir kartu baimindamiesi. Vandens lygiui pakilus per žemai, šaliai grėsė nederlius ir badas. Per aukštai pakilęs vanduo užliedavo gyvenvietes, dirbamus laukus. Egiptiečiai susikūrė ir per ilgą laiką ištobulino drėkinimo sistemą: kasė kanalus, vandeniui susilaikyti statė užtvankas. Sukauptu vandeniu visus metus drėkino dirbamus laukus. Sudėtingai drėkinimo sistemai prižiūrėti reikėjo įvairių specialistų: užtvankų statytojų, matininkų, netgi potvynių prognozuotojų.

# data[].attributes.body
Kasmetini potvynis lėmė Nilo slėnyje gyvenančių žmonių ūkinę veiklą bei gyvenimo sąlygas. Be derlingos žemės, pagrindinės maitintojos, egiptiečiai turėjo ir kitų maisto šaltinių. Upėje veisėsi daug žuvų, pakrantės sąžalynuose knibždėjo gausybė paukščių, hipopotamų bei krokodilų. Plačiose Nilo deltos pelkėse lyg milžiniškas miškas augo nendrės, egiptiečių vadinamos papirusais. Tai itin svarbi žaliava, iš kurios gamino apavą, baldus, plaušines prijuostes, vijo virves. Augalų šaknis naudojo maistu, o iš stiebų darė valtis. Labai reikšminga tai, kad iš papirusų egiptiečiai gamino ir popierių panašią rašomąją medžiagą.

# data[].attributes.body
Egipte, šalyje abipus Nilo upės, beveik niekada nelyja. Tačiau šiame dykumų krašte yra derlingų žemių, kuriose gausu vandens, vešli augalija. Tai žalioji oazė, ilgiausios pasaulyje upės - Nilo - slėnis.
Liepos mėnesį, kai Nilo ištakose prasideda liūčių laikotarpis, upėje vandens lygis pakyla iki 10m. Keturis mėnesius trunkančio potvynio vandenys į valstiečių laukus atneša derlingo dumblo, tačiau neretai užlieja ir gyvenamas sritis. Dėl pasikartojančių potvynių dirva pasidarė juoda ir derlinga. Iš čia kilo ir viso krašto pavadinimas - Kemet, t.y. Juodoji žemė. Saulės išdegintas dykumas palei siaurą upės slėnį egiptiečiai pavadino Raudonąja žeme.