# data[].attributes.body
Nume: Croitoru Andrei Alin Clasa: a 9a B

Influențați de noile metode empirice, adoptate de către Sir Francis Bacon și alți chimiști. Un grup de chimiști de la Oxford, Robert Boyle, Robert Hooke și John Mayow au început remodelarea tradițiilor vechi, de ordin alchimic, într-o disciplină științifică. În mod special, Boyle este considerat a fi părintele chimiei datorită celei mai importante lucrări ale sale, Chimistul sceptic, unde diferențierea este făcută între cunoașterea alchimiei și descoperirile științifice ale noii chimii.[48] Acesta a formulat legea lui Boyle, a respins teoria clasică a celor "4 elemente" și a propus o alternativă mecanistă a atomilor și reacțiilor chimice al căror studiu s-ar fi putut face prin experimente riguroase.Teoria flogistonului (substanța aflată la baza tuturor reacțiilor de combustie) a fost propus de către germanul Georg Ernst Stahl la începutul secolului al XVIII-lea și a fost accentuată de către chimistul francez Antoine Lavoisier, analogul chimic al fizicianului Newton, care a reușit mai mult decât oricine să făurească o nouă știință bazată pe filon teoretic, prin elucidarea principiului conservării masei și dezvoltării unui sistem nou de nomenclatură chimică utilizat până în zilele noastre.Cu toate acestea, înainte de eforturile lui Lavoisier, numeroase descoperiri importante au fost făcute, în special privind natura aerului, care s-a demonstrat a fi compus din numeroase gaze. Chimistul scoțian Joseph Black (primul chimist experimental) și olandezul J. B. van Helmont descoperiseră dioxidul de carbon, sau ceea ce Black numise 'aer inert' în 1754; Henry Cavendish descoperise hidrogenul și elucidase proprietățile sale, iar Joseph Priestley și, independent, Carl Wilhelm Scheele izolaseră oxigenul pur.
Chimistul englez John Dalton a propus teoria moderna a atomilor, aceea că toate substanțele sunt compuse din 'atomi' indivizibili ai materiei și că fiecare atom are o masă atomică variabilă.

Dezvoltarea în teoria electrochimică a combinațiilor chimice apare la începutul secolului al XIX-lea, ca rezultat al muncii a 2 oameni de știință în particular, J. J. Berzelius și Humphry Davy; aceasta a putut fi descoperită datorită invenției pilei voltaice, de către Alessandro Volta. Davy descoperise 9 elemente chimice noi, incluzând metalele alcaline prin extragerea acestora utilizând curentul electric aplicat pe minereurile acestora.

Britanicul William Prout a propus pentru prima oară ordonarea tuturor elementelor chimice folosind masa lor atomică, datorită faptului că toți atomii aveau același multiplu al masei atomice de hidrogen. J. A. R. Newlands începuse o variantă timpurie a tabelului periodic, care a fost ulterior dezvoltat în tabelul periodic modern[55] în anii 1860 de către Dmitri Mendeleev și independent de alți oameni de știință, precum Julius Lothar Meyer.[56][57] Gazele inerte, ulterior numite "gaze nobile", au fost descoperite de către William Ramsay în colaborare cu Lord Rayleigh la finalul secolului, completând astfel structura de bază a tabelului.

Chimia organică a fost dezvoltată de către Justus von Liebig și alții, ca urmare a sintezei ureei de către Friedrich Wöhler, care dovedise că organismele vii erau reduse, în teorie, în chimie.[58] Alte avansări cruciale ale secolului XIX-lea erau înțelegerea legăturilor valente (Edward Frankland în 1852) și aplicarea termodinamicii în chimie (J. W. Gibbs și Svante Arrhenius în anii 1870).

# data[].attributes.headline
Revistă de chimie.Fenomen fizic-curcubeul 

# data[].attributes.subject
Revistă de chimie.Fenomen fizic-curcubeul 

# data[].attributes.body
Nume:Bițu Beatrice Mary
Clasa:9A

Curcubeul este un fenomen optic meteorologic atmosferic care se manifestă prin apariția pe cer a unui spectru  de forma unui arc colorat atunci când lumina soarelui se refractă în picăturile de apă din atmosferă. Cele mai multe ori curcubeul se observă după ploaie  când soarele este apropiat de orizont.Centrul curcubeului este în partea opusă soarelui față de observator. Trecerea de la o culoare la alta se face continuu, dar în mod tradițional curcubeul este descris ca având un anumit număr de culori; acest număr diferă de la o cultură la alta, de exemplu în tradiția românească secvența culorilor este adesea prezentată astfel: roșu, portocaliu (oranj), galben, verde, albastru, indigo și violet, și memorată sub forma acronimului ROGVAIV. Ordinea culorilor este de la roșu în exteriorul arcului la violet în interior.În condiții de vizibilitate bună uneori se poate observa și un curcubeu mai slab, concentric cu primul, ceva mai mare și cu ordinea culorilor inversată. Teoretic există nu numai acest curcubeu secundar, ci o infinitate de ordine superioare, dar practic cu ochiul liber au fost observate doar primele patru; al treilea și al patrulea sunt și mai slabe și se află de aceeași parte cu soarele, ceea ce îngreunează mult observarea.
Același fenomen are loc și în alte condiții, de exemplu cu lumina lunii (sau orice altă sursă de lumină) în loc de soare, cu picături de apă provenite de la spargerea valurilor, fântâni arteziene, cascade, stropitori etc., cu alte lichide în loc de apă ori cu obiecte solide și transparente (sticlă, polistiren etc.) în formă sferică ș.a.m.d.Curcubeul poate fi explicat analizând mersul razelor de lumină într-o sferă transparentă. Lumina albă de la soare suferă mai întâi o refracție la intrarea în picătura de apă, moment în care începe separarea culorilor. În partea opusă a picăturii are loc o reflexie la interfața dintre apă și aer (o parte din lumină iese afară, dar aceasta nu produce efectul de curcubeu). În continuare lumina iese din picătură printr-o a doua refracție, care amplifică separarea culorilor.Pentru fiecare lungime de undă există un unghi la care intensitatea luminii ieșite din picătură are un maxim. Existența acestui maxim se explică astfel: funcția care face legătura dintre excentricitatea razei de intrare (distanța dintre raza de lumină care intră în picătură și centrul picăturii) și unghiul de ieșire (unghiul dintre raza de la intrare și cea de la ieșire) nu este monotonă, ci crește de la zero, are un punct de întoarcere și apoi scade. În jurul punctului de întoarcere, pentru un interval relativ larg de excentricități, unghiul de ieșire se modifică foarte puțin, ceea ce face la acest unghi să iasă din picătură o cantitate de lumină mult mai mare decât la alte unghiuri. Acest fenomen, combinat cu faptul că pentru fiecare lungime de undă unghiul corespunzător maximului de intensitate luminoasă are altă valoare, explică formarea curcubeului sub forma unui arc colorat. Punctul de întoarcere menționat se remarcă prin faptul că partea atmosferei din interiorul arcului curcubeului este mai luminoasă decât cea din exterior
Același raționament explică de ce razele care ies din picătura de apă fără nici o reflexie internă nu formează un curcubeu: unghiul de ieșire depinde monoton de excentricitatea razei de intrare, deci la nici un unghi nu se concentrează o parte semnificativă din lumina soarelui; aceste raze nu fac decât să împrăștie lumina într-un mod care depinde prea puțin de lungimea de undă.Curcubeul secundar diferă de primul prin faptul că în interiorul picăturii de apă lumina suferă două reflexii interne. Analog, ordinele superioare se obțin printr-un număr sporit de reflexii interne, ceea ce explică în parte intensitatea lor scăzută.

Există mai multe fenomene fizice care stau la baza producerii curcubeului sau care îl pot influența:

Tensiunea superficială face ca picăturile de apă, mai ales cele foarte mici, să fie aproape perfect sferice.

Refractia și reflexia luminii explică de ce lumina curcubeului are altă direcție decât lumina de la soare.

Dispresia , adică dependența indicelui de refractie  al apei de lungimea de undă a luminii, explică de ce curcubeele sunt colorate și nu doar albe.

Difractia luminii devine semnificativă atunci când picăturile de apă sunt extrem de mici, de ordinul micronilor, deci comparabile cu lungimea de undă (aproximativ 0,5 μm). În acest caz culorile curcubeului se estompează.

Dacă picăturile sunt mari și nu se află într-un echilibru care să le asigure forma sferică, efectul de curcubeu fie este redus, fie nu apare.

# data[].attributes.body
SARBATORI FERICITE !

# data[].attributes.body
Sa speram ca la anul! sa începem ,scoala 🤬 a fost mai de mult !!!

# data[].attributes.headline
VINE VACANTA ! SA NE BUCURAM CA SUNTEM SANATOSI !

# data[].attributes.subject
VINE VACANTA ! SA NE BUCURAM CA SUNTEM SANATOSI !

# data[].attributes.body
Proiect-Activitati interactive
Nume si prenume:Popescu Cosmina Ana Maria
Clasa:a 9-a B

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Creează lecții mai bune mai repede

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Legatura ionica - se realizeaza prin transfer de electroni,de la atomii elementului cu caracter metalic pronuntat la atomii elementului cu caracter nemetalic pronuntat si prin stabilirea fortelor de atractie electrostatica intre ionii de semn contrar formati., Legatura covalenta - se realizeaza prin punere in comun de electroni., Legatura covalenta nepolara - se realizeaza intre doi atomi de nemetal identici,iar electronii pusi in comun apartin in egala masura celor doi atomi., Legatura covalenta polara - se realizeaza intre atomi de nemetal cu electronegativitati diferite,iar electronii pusi in comun sunt deplasati spre atomul cu electronegativitate mai mare., Legatura de hidrogen - consta in atractia electrostatica care se stabileste intre nucleul atomului de hidrogen partial dezgolit de electroni si o pereche de electroni neparticipanti la legatura de la un atom puternic electronegativ si cu raza mica., Legatura metalica - este legatura chimica ce apare intre atomii metalelor,cum ar fi fierul,sodiul sau cuprul.,

Activități similare din Comunitate

# data[].attributes.attachment_link.description
Legatura ionica - se realizeaza prin transfer de electroni,de la atomii elementului cu caracter metalic pronuntat la atomii elementului cu caracter nemetalic pronuntat si prin stabilirea fortelor de atractie electrostatica intre ionii de semn contrar formati., Legatura covalenta - se realizeaza prin punere in comun de electroni., Legatura covalenta nepolara

# data[].attributes.headline
Proiectul la chimie. Activități interactive. 

# data[].attributes.subject
Proiectul la chimie. Activități interactive. 

# data[].attributes.body
https://www.wordwall.net/resource/9093922

# data[].attributes.body
Iulian Constantin Neagoe- 9 C

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Creează lecții mai bune mai repede

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Atom - Este cea mai mică unitate constitutivă a materiei comune care are proprietățile unui element chimic., Echilibru chimic - Este o stare a reactanților și a produșilor unei reacții chimice reversibile ce se desfășoară la temperatură constantă., Electronul distinctiv - se Diferentiaza configuratia electronica a doua elemente consecutive in tabelul periodic, Energia de ionizare - Reprezinta cantitatea de energie absorbita in procesul de indepartare a unui electron dintr-un atom in faza gazoasa., Caracterul electropozitiv - Reprezinta proprietatea atomilor de a ceda electroni si de a se transforma in ioni pozitivi., Caracterul metalic - Creste odata cu scaderea energiei de ionizare, Raza atomica - Este jumatatea din distanta determinata experimental dintre nucleele a doi atomi vecini ,

Activități similare din Comunitate

# data[].attributes.attachment_link.description
Atom - Este cea mai mică unitate constitutivă a materiei comune care are proprietățile unui element chimic., Echilibru chimic - Este o stare a reactanților și a produșilor unei reacții chimice reversibile ce se desfășoară la temperatură constantă., Electronul distinctiv - se Diferentiaza configuratia electronica a doua elemente consecutive in

# data[].attributes.body
Proiect-Revista de chimie a clasei
Nume si prenume:Popescu Cosmina Ana Maria
Clasa:a 9-a B

# data[].attributes.attachment_link.description
Store photos and docs online. Access them from any PC, Mac or phone. Create and work together on Word, Excel or PowerPoint documents.

# data[].attributes.body
Gheghisan Florina Manuela, elevă în clasa a X a, profil economic.
Tema aleasa: joc interactiv
https://wordwall.net/ro/resource/9201360/chimie-inc%c3%a2lcit%c4%83

# data[].attributes.body
https://wordwall.net/ro/resource/9203897
https://wordwall.net/ro/resource/9202750

# data[].attributes.body
Dănilă Larisa elevă în clasa a X b profesională
Material pentru revistă: https://wordwall.net/ro/resource/2786726/chimie-usoara

# data[].attributes.headline
Proiect-Activitati interactiveNume si prenume:Cojocaru Adrian Daniel Clasa:a 9-a B

# data[].attributes.subject
Proiect-Activitati interactiveNume si prenume:Cojocaru Adrian Daniel Clasa:a 9-a B

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Creează lecții mai bune mai repede

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Legătura covalentă polară - se realizează între atomi de nemetal cu electronegativități diferite,iar electronii puși în comun sunt deplasați spre atomul cu electronegativitate mai mare., Legătura de hidrogen - este o atracție între doi atomi care participă deja la alte legături chimice., Legătura covalentă - este legătura chimică în care atomii sunt legați între ei prin perechi de electroni puse în comun. Aceasta poate fi polară sau nepolară., Legătura covalentă coordinativă - se formează când donorul are o pereche de electroni neparticipanți,iar acceptorului îi lipsesc doi electroni., Legătura covalentă nepolară - se realizează între doi atomi de nemetal identici,iar electronii puși în comun aparțin în egală măsură celor doi atomi., Legătura ionică - este formată între metalele tipice și nemetalele tipice.,

Activități similare din Comunitate

# data[].attributes.attachment_link.description
Legătura covalentă polară - se realizează între atomi de nemetal cu electronegativități diferite,iar electronii puși în comun sunt deplasați spre atomul cu electronegativitate mai mare., Legătura de hidrogen - este o atracție între doi atomi care participă deja la alte legături chimice., Legătura covalentă - este legătura chimică în care atomii sunt legați între ei prin perechi de electroni puse în comun.

# data[].attributes.body
Gircu Vasile Dragos
Clasa a9a B

# data[].attributes.headline
PREZENTARE CHIMISTI CELEBRI - COJOCARU ADRIAN DANIEL

# data[].attributes.subject
PREZENTARE CHIMISTI CELEBRI - COJOCARU ADRIAN DANIEL

# data[].attributes.headline
Revista de chimie. Fenomen fizic curcubeul 

# data[].attributes.subject
Revista de chimie. Fenomen fizic curcubeul 

# data[].attributes.body
Nume :Purdescu Robert Alexandru
Clasa:a8a A

# data[].attributes.body
Călescu Andrei Valentin
Clasa a Xa B

# data[].attributes.body
Proiect. Revista de chimie.

# data[].attributes.body
Nume:Dragoi Larisa
Clasa :a 9-aA

Curcubeul este un fenomen optic  și meteorologic atmosferic care se manifestă prin apariția pe cer a unui spectru  de forma unui arc colorat atunci când lumina soarelui se refractă în picăturile de apă din atmosfera  De cele mai multe ori curcubeul se observă după ploaie , când soarele este apropiat de orizont.

Centrul curcubeului este în partea opusă soarelui față de observator. Trecerea de la o culoare la alta se face continuu, dar în mod tradițional curcubeul este descris ca având un anumit număr de culori; acest număr diferă de la o cultură la alta, de exemplu în tradiția românească secvența culorilor este adesea prezentată astfel: roșu, portocaliu (oranj), galben, verde, albastru, indigo și violet, și memorată sub forma acronimului ROGVAIV. Ordinea culorilor este de la roșu în exteriorul arcului la violet în interior.

În condiții de vizibilitate bună uneori se poate observa și un curcubeu mai slab, concentric cu primul, ceva mai mare și cu ordinea culorilor inversată. Teoretic există nu numai acest curcubeu secundar, ci o infinitate de ordine superioare, dar practic cu ochiul liber au fost observate doar primele patru; al treilea și al patrulea sunt și mai slabe și se află de aceeași parte cu soarele, ceea ce îngreunează mult observarea.

Același fenomen are loc și în alte condiții, de exemplu cu lumina lunii (sau orice altă sursă de lumină) în loc de soare, cu picături de apă provenite de la spargerea valurilor, fântâni arteziene, cascade, stropitori etc., cu alte lichide în loc de apă ori cu obiecte solide și transparente (sticlă, polistiren etc.) în formă sferică ș.a.m.d.
Curcubeul poate fi explicat analizând mersul razelor de lumină într-o sferă transparentă. Lumina albă de la soare suferă mai întâi o refracție la intrarea în picătura de apă, moment în care începe separarea culorilor. În partea opusă a picăturii are loc o reflexie la interfața dintre apă și aer (o parte din lumină iese afară, dar aceasta nu produce efectul de curcubeu). În continuare lumina iese din picătură printr-o a doua refracție, care amplifică separarea culorilor.

Pentru fiecare lungime de undă există un unghi la care intensitatea luminii ieșite din picătură are un maxim. Existența acestui maxim se explică astfel: funcția care face legătura dintre excentricitatea razei de intrare (distanța dintre raza de lumină care intră în picătură și centrul picăturii) și unghiul de ieșire (unghiul dintre raza de la intrare și cea de la ieșire) nu este monotonă, ci crește de la zero, are un punct de întoarcere și apoi scade. În jurul punctului de întoarcere, pentru un interval relativ larg de excentricități, unghiul de ieșire se modifică foarte puțin, ceea ce face la acest unghi să iasă din picătură o cantitate de lumină mult mai mare decât la alte unghiuri. Acest fenomen, combinat cu faptul că pentru fiecare lungime de undă unghiul corespunzător maximului de intensitate luminoasă are altă valoare, explică formarea curcubeului sub forma unui arc colorat. Punctul de întoarcere menționat se remarcă prin faptul că partea atmosferei din interiorul arcului curcubeului este mai luminoasă decât cea din exterior

Același raționament explică de ce razele care ies din picătura de apă fără nici o reflexie internă nu formează un curcubeu: unghiul de ieșire depinde monoton de excentricitatea razei de intrare, deci la nici un unghi nu se concentrează o parte semnificativă din lumina soarelui; aceste raze nu fac decât să împrăștie lumina într-un mod care depinde prea puțin de lungimea de undă.

Curcubeul secundar diferă de primul prin faptul că în interiorul picăturii de apă lumina suferă două reflexii interne. Analog, ordinele superioare se obțin printr-un număr sporit de reflexii interne, ceea ce explică în parte intensitatea lor scăzută.

# data[].attributes.body
clasa a VII-a B
Proiect de chimie cu parfum de vacanta

# data[].attributes.body
Nume: Susma Florin Ciprian
Clasa:a 9a B
Structura obiectelor pe care le folosim de zi cu zi și proprietățile materiei cu care interacționăm sunt consecințe ale proprietăților substanțelor chimice și ale interacțiunilor lor. Spre exemplu, oțelul este mai dur decât fierul pentru că atomii din el sunt mai strâns legați, formând o structură cristalină mai rigidă. Lemnul arde sau este supus oxidării rapide pentru că poate reacționa în mod spontan cu oxigenul în cadrul unei reacții chimice deasupra unei anumite temperaturi. Zahărul și sarea se dizolvă în apă deoarece proprietățile lor moleculare/ionice permit dizolvarea în condiții ambientale.

La începutul secolului al XX-lea, teoriile de bază ale chimiei au fost înțelese datorită unor serii de descoperi privind probarea și dezvăluirea naturii interne ale atomilor. În 1897, J. J. Thomson din Cambridge University descoperise electronul și imediat după aceea, omul de știință Becquerel, precum și cuplul Pierre și Marie Curie investigau fenomenul radioactivității. Într-o serie de experimente, Ernest Rutherford din cadrul Universității din Manchester descoperise structura internă a atomului și existența protonului, a clasificat și explicat tipurile de radioactivitate și a reușit să transmute hidrogenul prin bombardarea azotului cu particule alfa.

Activitatea sa privind structura atomică a fost îmbunătățită de către studenții săi, fizicianul danez Niels Bohr și Henry Moseley. Teoria legăturii chimice și al orbitalilor moleculari a fost dezvoltată de către savanții americani Linus Pauling și Gilbert N. Lewis.

Anul 2011 a fost declarat de către Națiunile Unite ca fiind Anul Internațional al Chimiei.[59] IUPAC, precum și UNESCO, alături de societăți chimice, academii și instituții la nivel global au organizat activități locale și regionale.

Modelul actual al structurii atomice este reprezentat de modelul mecanicii cuantice.[60]Chimia este studiată, la început, la nivel de particule elementare, atomi, molecule,[61] substanțe chimice, metale, cristale și alte stări de agregare ale materiei. Această materie poate fi întâlnită sub formă solidă, lichidă sau gazoasă, în izolare sau în combinații. Interacțiunile chimice, reacțiile și transformările care sunt studiate în chimie sunt de obicei rezultatul interacțiunilor atomice, conducând la rearanjarea legăturilor chimice ce susțin atomii, iar aceste comportamente sunt studiate într-un laborator de chimie.

Laboratorul de chimie folosește, de regulă, diverse obiecte de laborator, fabricate din sticlă. Cu toate acestea, nu toate ustensilele sunt centrate pe sticlă ca și material, iar o mare parte din chimia experimentală (precum și cea aplicată sau industrială) este realizată fără ea.

O reacție chimică este transformarea unor substanțe în una sau mai multe substanțe.[62] La baza unei asemenea transformări chimice se află rearanjarea electronilor în cadrul legăturilor atomice, iar aceasta poate fi evidențiată simbolic prin ecuațiile chimice, care au ca subiect atomii. Numărul atomilor din partea stângă și partea dreaptă a ecuației este egal într-o transformare chimică; în moment când numărul acestora este inegal, transformarea este numită reacție nucleară sau dezintegrare radioactivă. Tipul de reacții chimice suferite de o substanță pot conduce la schimbări energetice, care pot fi limitate de niște reguli denumite legi chimice.

Energia și entropia sunt concepte de natură invariabilă, care sunt importante în aproape toate studiile chimice. Substanțele sunt clasificare în funcție de structură, stare de agregare, precum și după compoziția chimică. Acestea pot fi analizate prin diverse mijloace de analiză chimică (de exemplu, spectroscopia și cromatografia). Oamenii de știință care sunt preocupați de cercetările în domeniul chimiei sunt numiți "chimiști".[63] Majoritatea chimiștilor se specializează în una sau mai multe sub-discipline. Câteva concepte esențiale pentru studiul chimiei sunt prezentate mai jos:[64]

Materie

În chimie, materia (din latinescul materia, însemnând lemn sau orice alt material[65]) este definită ca fiind orice este alcătuit dintr-o masă de repaus și volum (ocupă spațiu), fiind alcătuită din particule aflate constant în mișcare[66]; acestea au masă de repaus de asemenea - cu toate că nu toate particulele îndeplinesc această condiție, precum fotonii. Mișcarea particulelor, precum și puterea de atracție între aceste particule determină starea de agregare a materiei respective[66].

Materia poate fi constituită dintr-o substanță chimică pură sau un amestec de substanțe.[67] Aceasta este definită de materialul conținut, indiferent că este omogen sau neomogen. Un material neomogen reprezintă unitatea structurală care conține componente cu proprietăți diferite, în timp ce materialul omogen conține componente cu proprietăți asemănătoare[68].

Până în secolul prezent, se credea că materia nu putea fi creată sau distrusă, ci doar transformată dintr-o stare în alta. Cu toate acestea, s-a descoperit că materia poate fi transformată în energie radiantă, precum și acțiunea reversă (din energie în materie)[69]. Oamenii de știință utilizau legea conservării materiei și legea conservării energiei în mod independent, însă ulterior cele 2 au fuzionat, conducând la legea conservării masei, constituită concomitent din masa materiei din sistem, precum și masa energiei radiante din sistem[70].

# data[].attributes.body
clasa a VII-a B
Proiect de chimie

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Creează lecții mai bune mai repede

# data[].attributes.attachment_link.title
Proiect CHIMIE_ PINTILIE Rafael Ra (clasa VII B)

# data[].attributes.attachment_link.description
Masa atomică relativă - numărul care arată de câte ori masa unui atom este mai mare decât unitatea atomică de masă.

# data[].attributes.body
Proiect chimie .
Nume :Baloșin Adriana Mihaela
Clasa : 9 A

# data[].attributes.attachment_link.description
Store photos and docs online. Access them from any PC, Mac or phone. Create and work together on Word, Excel or PowerPoint documents.

# data[].attributes.body
Revistă de chimie.Fenomen fizic-curcubeul
Nune:Radu Nicoleta - Larisa
Clasa:9A
Curcubeul este un fenomen optic și meteorologic atmosferic care se manifestă prin apariția pe cer a unui spectru de forma unui arc colorat atunci când lumina soarelui se refractă în picăturile de apă din atmosferă. De cele mai multe ori curcubeul se observă după ploaie, când soarele este apropiat de orizont.În condiții de vizibilitate bună uneori se poate observa și un curcubeu mai slab, concentric cu primul, ceva mai mare și cu ordinea culorilor inversată. Teoretic există nu numai acest curcubeu secundar, ci o infinitate de ordine superioare, dar practic cu ochiul liber au fost observate doar primele patru; al treilea și al patrulea sunt și mai slabe și se află de aceeași parte cu soarele, ceea ce îngreunează mult observarea.Pentru poetul grec Homer (în „Iliada”) curcubeul avea o singură culoare şi anume violet, în timp ce filosoful Xenofan din Colofon insista că avea trei culori: violet, galben şi roşu. Aristotel este de acord cu Xenofan, în lucrarea „Meteorologica”: „Curcubeul are trei culori, acestea trei şi nu altele.”Până în secolul 17, atunci când a fost explicat ştiinţific, fenomenul natural era o minune cerească atribuită divinităţii şi în toate culturile există mituri şi credinţe despre curcubeu.

# data[].attributes.body
https://d.docs.live.net/dfe4ea720ef0dded/Documente/proiect%20de%20vacanță.docx

# data[].attributes.body
Tornada
O tornadă sau și trombă puternică, este un vânt foarte puternic ce acționează pe un areal redus sub formă de vârtej de aer, fiind frecvent pe teritoriul Americii de Nord unde mai e numit și twister.
Vântul se rotește în atmosferă pe o axă verticală, fiind în corelație cu mișcările de convecție a aerului; este însoțit de nori negri de furtună (cumulus și cumulonimbus). Tromba vârtejului de aer se înalță de la suprafața pământului până la nivelul norilor, această definiție a lui Alfred Wegener (1917) fiind valabilă încă și azi.
Tornado, 1949 în Kansas (USA)
Formare
Procesul de formare al tornadei este complex, fiind azi încă în fază de cercetare. Vântul ia naștere când sunt îndeplinite anumite condiții climaterice.
Tornadele sunt legate de anumite zone geografice și perioade ale anului. În Evul Mediu, ele erau considerate ca fiind „duhuri rele”.
Tornadele se formează atunci când o cantitate imensă de aer cald (ciclon) urcă și aerul rece (anticiclon) coboară; prin deplasare se formează o pâlnie.
Etapele formării unei tornade :
Una din cele mai mari tornade fiind tornada de la Moore.  Aceasta s-a abătut asupra orașului Moore și asupra regiunilor adiacente din suburbia Oklahoma City, Oklahoma, Statele Unite ale Americii pe data de 20 mai, 2013, orele locale 2:45 – 3:35.
Agenția meteorologică din Statele Unite a evaluat tornada ca fiind de o forță EF-5, scara de amploare a tornadelor, ceea ce înseamnă că este o tornadă cu rafale de vânt între 260 și 321 de kilometri pe oră.
În opinia specialiștilor, tornada a corespuns criteriilor categoriei EF-5, cea mai înaltă și cea mai distrugătoare, când viteză vântului poate atinge 321 kilometri pe oră. „EF5 este cea mai înaltă treaptă a acestui sistem de evaluare”, a declarat, printre altele, Kelly Pirtie, de la NOAA național Severe Storms Laboratory. Meteorologii au precizat că forță tornadei a fost de cel puțin opt ori mai mare decât prima bombă nucleară folosită într-un război.

# data[].attributes.body
https://drive.google.com/file/d/1YnZVetvFbu0VxJyujKzS9HqcKckNCcxw/view?usp=drivesdk

# data[].attributes.body
Revista de chimie - Nicolae Teclu

# data[].attributes.body
Revista de chimie:Gorun Andrei Eduard

# data[].attributes.body
Clasa 7A
Marsu Mario

# data[].attributes.body
Istoria chimiei începe încă din antichitate, când omul primitiv începe să transforme mediul înconjurător pentru îmbunătățirea condițiilor de viață și continuă și în zilele noastre, când sunt descoperite o multitudine de noi materiale, necesare în toate domeniile de activitate.Încă din cele mai vechi timpuri, oamenii au început să studieze proprietățile fizice și chimice ale corpurilor din natură. Utilizarea focului a stat la baza apariției primelor noțiuni ale practicii chimice. Pregătirea hranei, olăritul, prelucrarea minereurilor și a metalelor rezultate, toate acestea l-au făcut pe om să observe 🤬 substanțele se transformă rezultând altele noi, cu alte proprietăți.

Vechii egipteni erau buni cunoscători ai procedeelor metalurgice
Egiptul antic Modificare
Meșteșugarii egipteni erau renumiți nu numai în modul de îmbălsămare a morților, ci și în extragerea metalelor din minereuri, obținerea de aliaje precum bronzul, fabricarea sticlei, în realizarea diverselor combinații chimice și pigmenți pentru cosmetice și picturi, fermentarea berii și a vinului și leacuri pentru diverse boli.

Mesopotamia Modificare
Mesopotamia fiind săracă în minereuri, piatră de construcție și lemn, ca materii prime pentru construcții și făurirea obiectelor casnice meșteșugarii utilizau argila și trestia.

În construcții, pe lângă cărămizile din argilă 🤬 la soare, s-a utilizat, pentru prima dată în istorie, bitumul ca liant pentru fixarea acestora între ele. De asemenea, utilizarea ceramicii smălțuite multicolore dovedește măiestria atinsă în tehnica construcțiilor mesopotamiene.

Fenicia Modificare
Ca și cei egipteni, meșteșugarii fenicieni erau neîntrecuți în fabricarea sticlei. Aceștia au fost primii care au extras purpura din corpul moluștei Murex purpureus și au utilizat-o în colorarea vestimentației.

Sublimarea clorurii de mercur, gravură din perioada dinastiei Ming
China antică Modificare
Meșteșugarii chinezi preparau bronzul încă din secolul al X-lea î.Hr. și au început să extragă zincul încă din secolul I î.Hr.

Chinezii practicau metalurgia fierului din secolul al IV-lea î.Hr., iar din secolul al X-lea î.Hr., olarii prelucrau argila albă, preparând pentru prima dată porțelanul.

Chinezii introduc procedeul de fabricare a hârtiei din mătase (încă din timpul dinastiei Shang deci acum circa 15 secole) și apoi din scoarța unor arbori, material textil, cânepă (inventatorul Cai Lun, în anul 105).

Chinezii, pe lângă porțelan și hârtie, au inventat și praful de pușcă, care era deja utilizat încă din primul secol d.Hr.

În ceea ce privește alcătuirea materială a lumii, filozofia chineză considera că la baza universului se află cinci substanțe primordiale (apă, pământ, lemn, foc, metal), aflate sub acțiunea a două forțe antagoniste: Yin și Yang.

Grecia antică Modificare
Teofrast a descris acțiunea oțetului asupra metalelor, producând pigmenți utili în artă, incluzând plumbul alb (carbonat de plumb sau ceruzită) și verdele de Grecia.

Filozofii materialiști din Grecia antică ajung la mai multe ipoteze: ipoteza unității materiei, ipoteza diversității materiei și concepția atomistă.

Ipoteza unității materiei Modificare
Conform acestei ipoteze, în alcătuirea lucrurilor din natură ar intra o singură substanță sau numai câteva, numită și primordiale. Aceasta ar fi apa la Thales din Milet, aerul la Anaximene, focul la Heraclit și pământul la Xenofan.

Ipoteza diversității materiei Modificare
Alți filozofi materialiști în frunte cu Anaxagora și influențați de filozofia indiană, au susținut că lucrurile din natură ar fi alcătuite din particule materiale invariabile, dar divizibile la infinit, un fel de semințe ale lucrurilor.

Aceste particule au fost denumite de Aristotel homeomeri, iar deosebirile dintre lucruri se datorau numai proporțiilor diferite în care astfel de particule intrau în componența lucrurilor.

Empedocle (c. 490 î.Hr. – c. 430 î.Hr.) încearcă să explice diveristatea materiei identificând 4 elemente ca substanțe primordiale imuabile, eterne, necreate și indestructibile: focul, apa, pământul și aerul. Aristotel ia în considerare și două perechi de calități complementare: cald - rece și umed - uscat și asociază combinația a câte două din acestea celor patru elemente astfel:

pământ: rece și uscat
apă: rece și umed
aer: cald și umed
foc: cald și uscat.

# data[].attributes.body
https://1drv.ms/p/s!ApFdwFiDymTmfzP3TSdoFAmu6cY
Bartic Maria Petronela, elevă în clasa a X a A, profil economic.
Tema aleasa: Revista