# data[].attributes.body
Dzimis 1965. gada 11. septembrī, ir Sīrijas prezidents. Par prezidentu kļuva 2000.gadā pec tēva Hāfiza al Asada nāves, kurš Sīriju pārvaldīja 29 gadus.
Sīrijas vadīšana ir pienākums un privilēģija, ko pašreizējam diktatoram nebija paredzēts uzņemties. Sīrijā jau ceturto gadu norisinās asiņains pilsoņu karš, kurā valdošais režīms cīnās ar tā politiskajiem pretiniekiem. Šis konflikts ir laupījis dzīvību vairāk nekā 200 000 cilvēku un piespiedis aptuveni vienpadsmit miljonus sīriešu meklēt drošu patvērumu gan valsts teritorijā, gan ārpus tās.
Oto Bunks

# data[].attributes.body
Kārlis Ulmanis
1934.gada 15. maijā veica Latvijas valsts apvērsumu kurš izbeidza Parlamentālo demokrātiju valstī. Savu neierobežoto varu Ulmanis apstiprināja 1936. gadā 11. aprīlī, nelikumīgi pārņēma Latvijas valsts prezidenta amatu. Ulmaņa diktatūra pastāvēja līdz 1940. gada 17. jūnijam. Ulmaņa režīmā nebija šķietamas un kontrolētas demokrātijas iezīmes. Netika izveidita viena valdošā partija. Ulmaņa laikos valstī bija liels ekonomisks uzplaukums.
Lauma

# data[].attributes.body
(Dzimis 1867. gada 5. decembrī, miris 1935. gada 12. maijā).
Bija pirmais neatkarīgās Polijas valsts vadītājs,  "Pirmais maršals" (no 1920) un vēlāk (1926 - 1935) Otrās  Polija  republikas autoritārais vadītājs.
No Pirmā pasaules kara vidus viņš Polijas politikā bija nozīmīgākā persona, kā arī svarīga figūra uz Eiropas politikas skatuves. Tiek uzskatīts, ka tieši Pilsudskis 1918. gadā ietekmēja Polijas neatkarības atgūšanu, tas ir, 123 gadus pēc Polijas dalīšanas. Pilsudskis vēl bija arī poļu revolucionārs, karavadonis un Polijas armijas dibinātājs.
Pilsudskis ir dzimis nabadzīgā šļahtiču ģimenē Zalavā (toreiz Krievijā, tagad Lietuvas teritorijā) uz ziemeļaustrumiem no Viļņas netālu no Baltkrievijas robežas. Skolu apmeklējis Viļņā.
Pēc atbrīvošanas 1892. gadā iestājās Polijas Sociālistiskajā partijā (PSP) (Polska Partia Socjalistyczna). Darbojās PSP Lietuvas sekcijā, kura bāzējās Viļņā. 1900. gadā atkal arestēts. Simulēja garīgi slimo, tika pārvests uz psihiatrisko slimnīcu Pēterburgā, no kuras izbēga.
Daugavpilī Pilsudska vārdā nosaukta poļu vidusskola, bet pie ēkas, kur Juzefs Pilsudskis tikās ar ģenerāli Balodi, uzstādīta piemiņas plāksne.

Viktorija Ate

# data[].attributes.body
Ādolfs Hitlers bija  NSDAP līderis, no 1933.. līdz 1945. gadam Vācijas kanclers, valdības galva, valsts galva un diktators.
Vadīja Vāciju laikā, kad tā atguvās no sakāves Pirmajā pasaules karā un Lielās ekonomiskās krīzes, īsā laikā atjaunoja ekonomiku un karaspēku, tādējādi ļaujot Vācijai kļūt par vienu no varenākajām un kareivīgākajām Eiropas valstīm.
Ādolfs Hitlers bija nemierīgs jau bērnībā un bija dumpinieks daudzējādā ziņā. Šis cilvēks uzauga ar vēlmi iznīcināt visus ebrejus. Viņš bija ļoti tuvu visas pasaules iekarošanai, bet par laimi izdarīja pašnāvību pirms tas notika!

Ģirts Knubis

# data[].attributes.body
Dzimis 24 oktobrī 1891. gadā. Miris , 30. maijā 1961. gadā. un bija Dominikānas diktators. Viņa valdīšanas gadi bija 1930 - 1961. Rafaels nāca pie varas vēlēšanās, iegūstot 95% balsu. Tiesa gan, tiem vēlētājiem, kuri negribēja balsot par Rafaelu, militāristi ātri un saprotami iebiedējot, pārliecināja. Truhiljo nekavējoties pārņēma visas ienesīgās ekonomikas nozares.1958.gadā diktatora personīgā bagātība oficiāli tika lēsta 500 miljonu ASV dolāru apmērā.
1961.gada 30.maijā tika nošauts atentātā,kas spriežot pēc visa bija sarīkots par vietējās elites naudu ar ASV atbalstu.

Krista Otaņķe

# data[].attributes.body
Dzimis 1925. gada 19. maijā, miris 1998. gada 15. aprīlī, bija Kambodžas komunistu kustības Sarkano Khmeru vadītājs, Demokrātiskās Kampučijas premjerministrs no 1976. līdz 1979. gadam. Laikā, kad viņš bija Kambodžas vadītājs, tika veikts genocīds pret iedzīvotājiem, kā rezultātā gāja bojā 1,7 — 2,5 miljoni cilvēku.

Pēc tam, kad 1979. gadā Vjetnamas spēki sagrāva Sarkanos Khmerus, Pols Pots aizbēga uz Taizemi. Pēc vjetnamiešu aiziešanas 1989. gadā viņš atgriezās Kambodžā, Sarkano Khmeru kontrolētā teritorijā. Vēlāk viņu arestēja Sarkano Khmeru komandieris Ta Moks un turēja mājas arestā. 1998. gada 15. aprīlī Pols Pots mira. Runā, ka diktatoram ļoti esot garšojis sarkanvīns no šī dzēriena viņš neesot atteicies visu turpmāko dzīvi.
Megija

# data[].attributes.body
bija Ugandas militārais līderis, kā arī valsts Prezidents laikā no 1971. līdz 1979. gadam. Pie varas nāca gāžot prezidentu Miltonu Obote ar kuru pirms dažiem gadiem abi kopā bija nodarbojušies ar zelta kontrabandu. Viņš aizstāja dažus valsts likumus ar militārajiem likumiem un valstī vadīja karastāvokļa praksi. I. Amina vēlme anektēt Tanzānijas- Kageras provinci noveda pie Ugandas—Tanzānijas kara 1978.gadā. Viņa režīma laikā tika nogalināti tūkstošiem cilvēku (uzskata, ka  100 000-500 000) un diezgan bieži tika vienkārši iznīcināti desmitiem ciematu. Veicis nāves eskadronus,  plašas soda ekspedīcijas pret dažām ciltīm un kristiešiem, pats būdams islāms. Galvas, kas tika nocirstas politiskajiem pretiniekiem, viņš esot turējis savā ledusskapī. 1979. gadā politiskajiem pretiniekiem ar Tanzānijas armiju izdevās pārņemt varu. Amins aizbēga uz Saūda Arābiju kur 2003. gadā mierīgi nomira.

Rolands kokins

# data[].attributes.body
Ferdinands Emanuels Edralins Markoss  dzimis 1917. gada 11. septembrī, miris 1989. gada 28. septembrī. 1964. gada 30. decembrī pie varas nāca uzvarot prezidenta vēlēšanās Filipīnās, kas uzskatāms par daudzmaz godīgām.

Nostrādāja divus prezidentūras termiņus,veicis diezgan saprātīgas ekonomiskās reformas un nodrošinājies ar amerikāņu atbalstu.

Būdams valsts prezidents, īstenoja plaša mēroga infrastruktūras attīstības programmas. Vienlaikus viņa valdīšanai bija raksturīgs autoritārisms, masveida korupcija, despotisms, nepotisms, politiskās represijas un cilvēktiesību pārkāpumi.

1983. gadā Markosa valdība tika apsūdzēta par saistību ar viņa galvenā politiskā pretinieka Beninjo Akvino slepkavību. 1986. gadā revolūcijas rezultātā viņš pameta valsti, līdz ar to atkāpās no amata(1986.gada 28. februārī) un atlikušo dzīvi pavadīja Havajās, ASV.

Paula Kurpa

# data[].attributes.body
Pie varas Ziemeļkorejā nācis 2011. gada decembrī, pēc sava tēva, iepriekšējā Ziemeļkorejas diktatora, negaidītas nāves.

Kima diktatūra seko tam pašam personības kultam, kas bija viņa tēvam un vectēvam.
Kims Čonins savā diktatūras laikā ir veicis dažādus cilvēktiesību pārkāpumus, tai skaitā nogalinājis vairākas Ziemeļkorejā augstākstāvošas personas un pēc sabiedrības uzskatiem, pasūtījis sava pusbrāļa slepkavību.

Kims Čonins izmanto nedaudz citādāku diktatūras stilu kā viņa priekšgājēji. Viņš ir publiski aktīvāks, piemēram, redzams kāzās, jājot ar zirgu, braucot ar tanku u.c.
2012. gadā pēc neveiksmīgas satelīta palaišanas, pirmo reizi vēsturē, Ziemeļkroejas valdība to atzina publiski.

Savā diktatūras laikā Kims Čonins ir arī paplašinājis Ziemeļkorejas kodolieroču arsenālu, kas izraisīja nesaskaņas starp Ziemeļkoreju un ASV.

Pēc Ziemeļkorejas valdības teiktā, ir noticis diktatora slepkavības mēģinājums no ASV CIA izmantojot bioķīmisku ieroci, kas iedarbotos tikai pēc vairākiem mēnešiem.

Šobrīd ir baumas par to, ka Kimam Čoninam ir veselības problēmas, balstoties uz to, ka viņš daļu varas ir atdevis māsai un retāk ir redzams publikā.

Roberts Šīmanis

# data[].attributes.body
Saparmurats Nijazovs jeb Turkmenbaši dzimis - 1940. gada 19. februārī, Turkmenistānā. Miris - 2006. gada 21. decembrī, Turkmenistānā)

Bija PSRS un Turkmenistānas valstsvīrs, Turkmenistānas pirmais prezidents no 1990. gada 2. novembra līdz pat savai nāvei 2006. gada 21. decembrim.

S.Nijazovs bija pie varas Turkmenistānā jau kopš 1985.gada, kad viņš vēl padomju laikā kļuva par Turkmenistānas kompartijas vadītāju. Pēc neatkarības iegūšanas S.Nijazovs kļuva par Turkmenistānas prezidentu, viņa pilnvaras vēlāk tika pagarinātas līdz mūža galam.

Aizliedza cirku,teātri,nomainīja mēnešu nosaukumus,viss iespējamais tika pārsaukts Saparmurata un viņa ģimenes locekļu vārdos. Uzsvēra, ka jākopj sava kultūra un nedrīkst , veicināt citu kultūru , kas radusies citās valstīs.

Nomira no sirdstriekas savā gultā,no mūža prezidentūras paspējot izmantot tikai septiņus gadus.
Ance Mateusa

# data[].attributes.body
Fransisko Franko dzimis 1892. gada 4. decembrī, miris 1975. gada 20. novembrī.

Franko Spānijas valsts galva, diktatori.

Franko vara balstījās uz pilsoņu kara laikā dažādu labējo un konservatīvo spēku koalīciju.
Lai izbeigtu republikas laikā uzplaukušo reģionu autonomiju, Franko aizliedz katalāņu, galisiešu un basku valodu publisku lietošanu. Turpmāk tikai kastīliešu izruna tikai skaidri oficiālajās runās un rakstos.

Sacelšanās izvērsās ilgstošā pilsoņu karā starp nacionālistiem un republikāņiem.

1936. gada 1. oktobrī Franko oficiāli kļūst par sacelšanās militāro virspavēlnieku un valsts vadītāju.

1944. gada novembrī Franko paziņojums, ka viņa režīms karā ir pilnīgi neitrāls un nav fašistisks, bet katolisks.

Spānijā no nabadzīgas lauksaimniecības zemes, kļūstot par salīdzinoši attīstītāku valsti, kas pēc Franko nāves izveidota konstitucionālas monarhijas sistēmu.

Sanija Jankēvica

# data[].attributes.body
Benito Amilkare Andre Musolīni dzimis 1883.gada 29.jūlijā Predapio, Itālija. Miris 1945.gada 28.aprīlī Džulīno, Itālija.

Bija Itālijas premjerministrs un diktators no 1922. līdz 1943.gadam, viens no fašisma ideoloģijas izstrādātājiem.

Musolīni pieprasīja, lai viņam ļauj sastādīt valdību, citādi viņš varu sagrābšot ar spēku. Piekāpdamies šīs demonstrācijas priekšā, Itālijas karalis Viktors Emanuels(III) piedāvāja Musolīni kļūt par valdības galvu. 1926.gadā Musolīni sev piešķīra vadoņa titulu un kļuva par diktatoru ar likumdošanas tiesībām.

Kara veterānu fašisti organizēja bruņotas vienības(''melnus kreklus''), kas bija paredzētas, lai ar spēcīgu roku atjaunotu kārtību valsts ielās.  Musolīni fašistiskais režīms izveidoja stringru diktatūru. Mērķis bija nostripināt Itālijas varenību Vidusjūras reģionā, lai tā kļūtu par "Itālijas jūru".

Lielākā daļa Musolīni līdzgaitnieku Fašistu Lielajā Padomē vainoja viņu Itālijas neveiksmēs. Viktors Emanuels (III) paziņoja Musolīni, ka viņš tiek atcelts no premjerministra amata. Musolīni tika arestēts un nogādāts uz vientuļu viesnīcu kalnos. 1945.gada 27.aprīlī viņu kopā ar tuvākajiem līdzgaitniekiem aizturēja partizāni un nākamajā dienā nošāva.

Samanta Grigaite

# data[].attributes.body
Žans Bedels Bokasa dzimis 1921. gada 22.februārī, miris 1996. gada 3.novembrī, Centrālāfrikas republikā, Bangī.
Žans pie varas nāca 1976. gada, 4. decembrī un valdīja līdz 1979. gada 20. septembrim.
Pie varas tika uzsākot militāru apvērsumu, kura rezultātā iepriekšējais prezidents krita no troņa. Tas izdevās viņam, jo bija armijas virsnieks, kur vēlāk kļuva par prezidentu,diktaktoru.

Bokasas režīms bija izteikti totalitārs, vardarbīgi apspieda jebkuru opozīciju. Pats piedalījies arī apcietināto pratināšanā un nāvessodu izpildēs. Žans pārspēja gandrīz visus 20.gs. nežēlīgākos tirānus. Kā arī ir ticis apsūdzēts kanibālismā.
No troņa Bokasa tika gāzts 1979 gadā pēc nežēlīgas skolēnu protestu apspiešanas, kur rezultātā daudziem bija piespriesti nāve sodi.
Raivis Svilis

# data[].attributes.body
Augusto Pinočets dzimis 1915. gada 25. novembris,     Valparaiso, Čīle, miris 2006. gada 10. decembris, Providencia Čīle.

Augusto Pinočeta pie varas nāca  bruņotā apvērsumā  kurā gāza prezidentu Salvatori Aljendi.

Viņš valst bija lielā cieņa, jo  ģenerālis atbrīvoja Čīli no komunistiem un padarīja to par plaukstošu valsti.

Augusto Pinočeta režīms izpaudās ļoti bargi, jo gandrīz visas valsts institūcijas nokļuva Pinočeta pakļautībā. Tūlīt pēc apvērsuma, ziņās parādījās skati, kur militāristi ar vardarbības pielietojumu uzbrūk Čīles iedzīvotājiem – stadioni un ēku iekšpagalmi – pilni ar ieslodzītajiem.

Augusto Pinočeta diktatūras laikā tūkstošiem čīliešu pameta savu valsti un devās trimdā. Marksistu slaktēšana bija nežēlīga, un par to arī daļa valsts iedzīvotāju nosodīja un ienīda diktatoru, taču liela daļa čīliešu līdz pat šodienai slavē ģenerāli par viņa neatsveramo nopelnu valsts ekonomiskās izaugsmes veicināšanā. Pat tie, kas nav Pinočeta un viņa politiskas piekritēji, atzīst, ka bez Augusto Pinočeta radikālajām darbībām nebūtu bijusi iespējama valsts ekonomikas liberalizācija, kas izraisīja strauju labklājības līmeņa augšupeju.

Pēc oficiālās informācijas ģenerāļa Augusto Pinočeta 17 gadus ilgajā valdīšanas laikā tika nogalināts

Valters Kalējs