# data[].attributes.body
Saksan opiskelijat Heidenheimissa isäntäperheiden nuorten kanssa. Oikealla Soili Lahtela, Isto Kokkonen, kaupungin edustaja Frau Dietrich ja koulun rehtori Herr Benkmann-Köhler.

# data[].attributes.body
Opiskelijan kuvistyö, jossa pohditaan kulttuurista identiteettiä

# data[].attributes.body
Yksi Suomi-olympialaisten lajeista oli herneiden poimiminen pyykkipojilla

# data[].attributes.body
12.4. ja 25.4. Raahen alueen koulujen opiskelijat vierailivat Ruukin vastaanottokeskuksella ja järjestivät toiminnallista ohjelmaa turvapaikanhakijoille. Lukiolaiset pitivät Suomo-olympialaiset.

# data[].attributes.body
VOK- vierailulla pelattiin muun muassa yhdessä jalkapalloa

# data[].attributes.body
Statistiken 2015

In Belgien gab es in 2015 35 476 mehr Asylanträge als im Jahr 2014. Eine Befragung der öffentlichen Meinung zeigt, dass 55% der Belgier finden, dass es zu viel Asylbewerber  in Belgien gibt. Eine Mehrheit von 94% der Belgier finden, dass zu viele Flüchtlinge aufgenommen worden sind. Doch die Media verlangt mehr Flüchtlinge aufzunehmen. Eine andere Umfrage zeigt, dass die Belgier sich nicht sicher fühlen. 52% von den Befragten finden, dass die belgische Regierung zu wenig  für die Bekämpfung des Terrorismus tut. Etwa die gleiche Anzahl (51%) hat kein Vertrauen zu den Sicherheitsbehörden und Informationsdiensten. Weil die Belgier sich so unsicher fühlen, will 73% von den Belgiern wieder Grenzkontrollen  einführen. Die Mehrheit von den Flüchtlingen kommen aus Syrien. Belgien hat auch viele  Flüchtlinge aus Afghanistan und auch einige aus Irak.

Meine Meinung

Ich glaube, dass es wichtig ist  Flüchtlinge aufzunehmen, aber nur für eine begrenzte Zeit. Es ist jetzt schon sehr schwierig in Belgien Arbeit zu finden. Wir sind schon übervölkert, also wir können die Flüchtlinge nicht lange aufnehmen. Auch denke ich, dass es sehr wichtig ist nicht so viele Menschen von einer  anderen Kultur aufzunehmen. Wir sind zu unterschiedlich und haben andere Werte. Ich finde es  auch wichtig nicht mehr Flüchtlinge aufzunehmen als wir unterbringen können. In Belgien haben wir alte Armeekasernen ausgestattet um die Flüchtlinge darin zu empfangen während der Flüchtlingskrise, weil wir nicht genug Platz für die Asylanten hatten . In Belgien wird den Flüchtlingen so gut wie möglich in den Schulen geholfen, aber es ist sehr schwierig, weil die Kinder keine anderen Sprachen kennen. Die Kommunikation ist dadurch sehr schwierig. Weil es so viele Flüchtlinge gibt, ist es auch schwierig die Flüchtlinge zu empfangen und zu unterstützen. In Belgien unterstützt man die Flüchtlinge nicht genug, weil die meisten Flüchtlinge  in die Städte gehen. Weil so viele Flüchtlinge zusammen mit den anderen Flüchtlingen in den Städten leben, lernen sie kein Niederländisch. Auf diese Weise kommen sie nicht in Kontakt mit dem belgischen Leben und der Kultur und dadurch bleiben die meisten Flüchtlinge immer Fremde in Belgien.  Sie können sich nicht an die belgischen Gebräuche und Sprache anpassen.

Nach meiner Meinung sind die Alten meistens  der Meinung, dass die Flüchtlinge nicht willkommen  in Belgien sind.  Sie haben meistens  sehr konservative Meinungen.  Die Meinungen der älteren Menschen sind  aber auch sehr verschieden und sie haben da meistens eine klare Einstellung zu diesem Thema. Die Jüngeren äußern sich meistens zu schnell über die Problematik . Auch haben die Jüngeren meistens entweder eine sehr rechte oder sehr linke Meinung.

-Yentl Grillet-

# data[].attributes.headline
19.10 Elämää Tansaniassa ja suomalaisena Tansaniassa

# data[].attributes.subject
19.10 Elämää Tansaniassa ja suomalaisena Tansaniassa

# data[].attributes.body
Vierailijana lähetystyöntekijä Mikko Pyhtilä ja tansanialainen piispa Oscar Lema

# data[].attributes.body
Mihin maihin pakolaisia on asettunut erityisen paljon?

Euroopan maihin

Saksa

Itävalta

Ranska

Ruotsi

Unkari

Italia

Kreikka

Etelä-Afrikka

Yhdysvallat

http://www.globalis.fi/Tilastot/Pakolaiset-kohdemaittain
http://www.globalis.fi/Tilastot/Pakolaiset-laehtoemaittain
Pakolaisuuden syyt:
- Konfliktit
- Sodat
- Vainot (Uskonto, politiikka, terrorismi, seksuaalisuus, mafia)
- Ympäristö-ja ilmasto-ongelmat
- Toivo paremmasta elämästä

Pakolaisuuteen liittyviä riskejä ja seuraamuksia

Pakolaisten rikollisuus: väkivalta, seksuaalirikokset

taudit

Osalle kantaväestöstä maahanmuutto tarkoittaa entistä kireämpää kilpailua työmarkkinoilla

Suuret pakolaismäärät voivat kuormittaa köyhiä maita, taloudellisesti ja poliittisesti

Pakolaiset eivät välttämättä sopeudu kohdemaahan

Isis-tyyppejä voi tulla pakolaisten mukana

Pakomatka epäturvallinen

Salakuljettajat

Euroopan rajat vuotavat, pakolaisten määrä kasvaa vuosi vuodelta

Kommunikaatio-ongelmat

Huonot asumukset

Kulttuurien sekoittuminen

Poliittiset konfliktit

Ihmisoikeuksien paranetuminen/huonontuminen

# data[].attributes.body
Ruukin ja raahen vastaanottokeskukset

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suomen Punainen Risti, SPR, auttaa onnettomuuksien ja kriisien sattuessa Suomessa ja maailmalla. Kannustamme ihmisiä pitämään huolta toisistaan ja turvallisuudestaan sekä asettumaan heikomman puolelle.

Jos sinäkin haluat tehdä maailmasta inhimillisemmän, tule mukaan vapaaehtoisena, jäsenenä tai lahjoittajana. Löydät verkkosivuiltamme myös runsaasti tietoa ja tukea.

Lämpimästi tervetuloa!

# data[].attributes.attachment_link.description
Punainen Risti auttaa onnettomuuksien ja kriisien sattuessa Suomessa ja maailmalla. Kannustamme ihmisiä pitämään huolta toisistaan ja asettumaan heikomman puolelle.

# data[].attributes.headline
Raahen lukiolaiset vierailivat Heidenheimin ystävyyslukiossa syksyllä. 

# data[].attributes.subject
Raahen lukiolaiset vierailivat Heidenheimin ystävyyslukiossa syksyllä. 

# data[].attributes.body
Myöhemmin kurssilaiset lähettivät suomesta käsin kysymyksiä uusille tuttavuuksilleen saksaksi koskien pakolaistilannetta Saksassa.

Muilla saksan kursseilla haastattelut ovat olleet käytössä sanaston harjoittelussa.

# data[].attributes.body
Vuorovaikutustaitojen harjoittelua.

Kurssilaiset tekevät kurssin lopputyönä toimintapisteitä Ruukin vastaanottokeskukselle.

Teemme vierailun keväällä kahteen kertaan ja pyrimme tutstumaan asukkaisiin yhteisen tekemisen kautta. Olemme kurssina jo tavanneet joitakin nuoria ja yhden työntekijän vastaanottokeskukselta. He vierailivat koulullamme, missä tutustuimme toisiimme vapaamuotoisesti ja vok:n asukkaat kertoivat omia toiveitaan vastavierailun suhteen.

Kurssilaiset suunnittelevat myös toiminapisteitä alakouluikäisille  kansainväliseen nuorten kohtaamiseen Cupissa 23.2. Teemana on kansainväiset leikit.

# data[].attributes.body
Vuorovaikutustaitojen kurssi.
Kurssilla olemme harjoitelleet itsetuntemusta, empatiataitoja ja sujuvan vuorovaituksen keinoja.

Vierailijoita vastaanottokekukselta kulttuurien välisen vuorovaikutuksen tiimoilta.

# data[].attributes.body
Opiskelijat saivat etukäteen lähettää kysymyksiä, joihin saatiin vastauksia koko koulun yhteisellä vierailulla. Aiheena maahanmuutto ja turvallisuus.

# data[].attributes.body
Katsoimme Dokumentin Exodus ja pohdimme, miten Raamatun ettiset periaatteet peilautuvat pakolaiskysymykseen

# data[].attributes.body
Tietokirjailija Mikko Pyhälä vieraili puhumassa Raahen lukiolaisille. Juhlasalissa kuultiin monta värikästä tarinaa lähihistoriasta ja työskentelystä ulkomailla. "Mikko Pyhälä (s. 1945) on suurlähettiläs emeritus ja tietokirjailija. Hän oli ulkoasiainministeriön palveluksessa vuosina 1971–2013, josta ajanjaksosta vuodet 1991–94 YK:n ympäristöohjelmassa. Pyhälä sai Tieto-Finlandian vuonna 1992 yhdessä Jukka Salon kanssa teoksesta Amazonia. Hän on kunniatohtori tai -professori useissa Latinalaisen Amerikan yliopistoissa."

# data[].attributes.attachment_link.description
Tietokirjailija Mikko Pyhälä vieraili puhumassa Raahen lukiolaisille. Juhlasalissa kuultiin monta värikästä tarinaa lähihistoriasta. "Mikko Pyhälä (s. 1945) on suurlähettiläs emeritus ja...

# data[].attributes.body
Uskontotojen tutkimuksen anti maahanmuutto- ja pakolaisuuskysymyksissä.

# data[].attributes.body
Perhedyttiin uskontotieteenoppialoihin ja sihen mihin uskontojen tutkimusta tarvitaan. Tietoa tavitaan esim kotoutamiseen ja kulttuurien ymmärtämiseen ja turhien ennakkoluulojen vähentämiseen. Uskontotieteen tutkimus nuorten asenteista islamiin.

# data[].attributes.attachment_link.description
Miten Vanhassa testamentissa suhdaututaan maahanmuuttoon ja pakolaisuuteen? Miten pakolaisuus liittyy kirjakokoelman syntyhistoriaan? Miten Raamattua käytetään nykykeskustelussa esim. pakolaiskriisiin liittyen? Suomen Akatemian "Pyhät tekstit ja traditiot muutoksessa" -huippuyksikön verkkohaastattelussa Ville Mäkipelto keskustelee eksegetiikan ja Raamatun heprean yliopistonlehtori Juha Pakkalan kanssa näistä ja monista muista mielenkiintoisista kysymyksistä.

# data[].attributes.body
Die HDH-Gruppe hat ihre GastgeberInnen interviewt.

Ronnie: Hat die Regierung sich mit den Flüchtlingen gut durchgeschlagen?

Felix: Die Regierung war gegenüber den Flüchtlingen sehr offen im Gegensatz zu einigen anderen Deutschen.
Die Flüchtlingspolitik ist fast bewältigt. Es werden die Grenzen innerhalb der EU-Länder überwacht.  Die Flüchtlinge sind fast alle  eingegliedert.  Die Flüchtlinge, dessen Papiere gefälscht sind oder ihre abgeblich verloren, stehen jetzt vor Gericht.

Ronnie:  Welche Probleme gibt es zwischen den Deutschen und den Flüchtlingen?

Felix: Probleme gab es lediglich mit den Unterkünften der Flüchtlinge, da ein paar rassistische Gruppierungen Flüchtlingsheime in Brand steckten.

Laura: Was sind die Nationalitäten von den Flüchtlingen in Deutschland?

Thuy: Die Flüchtlinge, die nach Deutschland flüchten, kommen aus Syrien, Afghanistan, Irak, Iran, Pakistan, Eritrea, Albanien, Nigeria und Russland.
Die meisten Flüchtlinge kommen aus Syrien.
Die nach Statistik wenigsten Flüchtlinge kommen aus Russland.

Laura: Warum flüchten die Leute?

Thuy: Viele flüchten wegen der schlechten Wirtschaft aus ihrem Land. Aber es flüchten sehr viele aus Kriegsgebieten, wie Syrien.

Malviina: Wie viele Flüchtlinge gibt es in Heidenheim und woher kommen sie?

Micael: Die meisten Flüchtlinge kommen aus Syrien und Albanien. In Heidenheim sind aktuell 1340 Flüchtlinge. Es waren aber auch schon mehr.

Malviina: Wie kann man Flüchtlinge unterstützen?

Micael:Man kann Flüchtlinge unterstützen, indem man sie aufnimmt oder ihnen etwas spendet. Die meisten in Heidenheim sind in Flüchtlingsheimen untergebracht.

Josefiina: Sind die Jugendlichen oft in Kontakt mit den Flüchtlingen?

Michaela: Nein, also meiner Ansicht nach nicht. Ich habe gar nichts mit den Flüchtlingen zu tun. Ich denke, dass es eher die Jugendlichen betrifft, die in der Nähe von Flüchtlingswohnheimen wohnen.

Mira: Hast du Flühtlinge als Freunde?

Ronja: Nein, ich habe keine Flühtlinge als Freunde, aber ich kenne welche. Sie trainieren in unserem Verein mit. Sie trainieren bei uns mit wie jeder andere auch und nehmen an Wettkämpfen teil. Sie verstehen ein wenig Deutsch. Was sie nicht auf Deutsch verstehen, verstehen sie auf Englisch.

# data[].attributes.body
Konfliktien ja vainon vuoksi pakenemaan joutuneita ihmisiä on maailmassa enemmän kuin koskaan aiemmin (http://pakolaisapu.fi/pakolaisuus/pakolaisuus/).
Kurssilla käsitellään pakolaisuuden alueellisia piirteitä, sen syitä ja seurauksia.Lähde: http://www.mtv.fi/uutiset/ulkomaat/artikkeli/unicef-huolissaan-lapsiavioliittojen-kasvusta-pakolaisleireilla/3531368

# data[].attributes.body
UE1 kurssilla käsittelimme juutalaisten historiaa ja lähi-idän konfliktin taustoja. Opimme ymmärtämää osaltaan sitä, mitä in olla vieraana toisessa kulttuurissa.
linkki käytettäväksi missä tahansa oppiaineessa

# data[].attributes.body
Empatia- ja tunnetaitoja käsittelimme vuorovaikututaitojen kurssilla
PS 7
Linkki käytettäväksi missä tahansa oppiaineessa

# data[].attributes.attachment_link.title
Your phone is now a refugee's phone [watch on a mobile]

# data[].attributes.headline
YH 4 Kurssilla oppilaiden mielipiteitä kysymyksiin EU ja pakolaisuus 13.10.2016

# data[].attributes.subject
YH 4 Kurssilla oppilaiden mielipiteitä kysymyksiin EU ja pakolaisuus 13.10.2016

# data[].attributes.body
Pohdittiin tunnilla, millainen suhtautuminen Euroopan unionilla on pakolaisuuteen ja maahanmuuttoon.

# data[].attributes.body
TYTTÖJEN PÄIVÄSSÄ 11.10 VIERAILIJOITA VASTAANOTTOKESKUKSELTA

# data[].attributes.body
Ensimmäisen jakson ÄI4-kurssin opiskelijat saivat mahdollisuuden kirjoittaa arvostelun Malala-dokumenttielokuvasta. Arvostelu sopii kurssin teemaan, sillä mielipiteiden ja väittämien perusteleminen on kurssin keskeisintä sisältöä. Arvostelu oli yhtenä vaihtoehtona kirjoitelman aiheiden joukossa. Muutamia arvosteluja sain tarkistettavakseni, ja niiden perusteella dokumentin katsominen ei mennyt hukkaan.

Eija Tuomaala

# data[].attributes.body
Laaja reportaasi Lähi-idän tilanteen historiasta, politiikasta ja kulttuurista aina Isisiin ja pakolaisvirtaan saakka. Sisältää lukuisia tapauskertomuksia. Oppiainerajat ylittävä lähestymistapa englanniksi.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
middle east and north africa unrest (2010- )

# data[].attributes.attachment_link.title
Fractured Lands: How the Arab World Came Apart

# data[].attributes.attachment_link.description
The story of more than a decade of war, terror and revolution in the Middle East, seen through the eyes of six people whose lives were changed forever.

# data[].attributes.body
Identiteetin ilmaus vai alistaminen. Kävimme keskustelua Ajankohtaisen kakkosen islamilta -ohjelman pohjalta

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Afganistanilaisiin burkiin pukeutuneita naisia vaeltaa rauhallisesti suomalaisessa kansallismaisemassa neljänä vuodenaikana. Kuvat ovat hitaita, luontoa ja sen kiertokulkua kunnioittavia. Naiset burkissaan kommunikoivat ihmiskuntana suuren luonnon kanssa. Nämä katseettomat ja kasvottomat, mutta samalla suuresti läsnä olevat naiset sulautuvat jylhään kansallismaisemaan, mutta ovat toisaalta vieras ja etäännyttävä elementti. Pintatasolla elokuva käsittelee perinteistä suomalaisuutta ja monikulttuurista Suomea.

Lisätietoa ja esikatselumateriaalia tästä teoksesta saa henkilökunnaltamme.

Teoksen alkuperäinen nimi / Finlandia - National landscape

Teoksen nimi englanniksi / Finlandia - National landscape

Asiasanat / fiktio, kävely, luonto, vuodenajat, naiset, uskonto, maisema, kulttuurinen appropriaatio

Genre / performanssitaide

Työryhmä / Kari Pullinen (Kuvaaja), Rosa Liksom (Ohjaaja), Cowmama oy / - (Tuottaja), Roni Martin (Musiikki), Rosa Liksom (Käsikirjoittaja), Rosa Liksom (Tekijä)

# data[].attributes.attachment_link.title
Teos - Rosa Liksom: Finlandia - kansallismaisema

# data[].attributes.attachment_link.description
Afganistanilaisiin burkiin pukeutuneita naisia vaeltaa rauhallisesti suomalaisessa kansallismaisemassa neljänä vuodenaikana. Kuvat ovat hitaita, luontoa ja sen kiertokulkua kunnioittavia. Naiset burkissaan kommunikoivat ihmiskuntana suuren luonnon kanssa. Nämä katseettomat ja kasvottomat, mutta samalla suuresti läsnä olevat naiset sulautuvat jylhään kansallismaisemaan, mutta ovat toisaalta vieras ja etäännyttävä elementti. Pintatasolla elokuva käsittelee perinteistä suomalaisuutta ja monikulttuurista Suomea.

# data[].attributes.body
Spr:n pakolaisohjaaja Jonna Kurikka esitteli Raahen vastaanottokeskuksen toimintaa 24.8. Opiskelijoilla oli paljon kysyttävää Aiheesta.

# data[].attributes.headline
Apua rahallisesti, työntekijöinä lähtömaissa vai kotoutusta?

# data[].attributes.subject
Apua rahallisesti, työntekijöinä lähtömaissa vai kotoutusta?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Maailman pakolaisten ja Eurooppaan tulevien turvapaikanhakijoiden määrään vaikuttavat eniten maailman kriisit ja konfliktit. Nyt käynnissä on monta suurta humanitaarista kriisiä päällekkäin, ja siksi tilanne on hyvin vaikea.

Tämä sisältö kuuluu HS Digi -tilaukseen

Vaihda HS Mini -tilauksesi helposti HS Digiin

Haluatko lukea koko artikkelin?

HS Digi -tilauksella pääset lukemaan rajoituksetta tämän ja muita kiinnostavia artikkeleita

# data[].attributes.attachment_link.title
Kriisien uhreille vaaditaan apua lähtömaissaan - näin Suomi rahoittaa avuntarvitsijoita paikan päällä

# data[].attributes.attachment_link.description
Maailman pakolaisten ja Eurooppaan tulevien turvapaikanhakijoiden määrään vaikuttavat eniten maailman kriisit ja konfliktit. Nyt käynnissä on monta suurta humanitaarista kriisiä päällekkäin, ja siksi tilanne on hyvin vaikea. Tämä sisältö kuuluu HS Digi -tilaukseen Vaihda HS Mini -tilauksesi helposti HS Digiin Haluatko lukea koko artikkelin?

# data[].attributes.body
UE2 Kirkkohistoria kirkkotieto

Mikko Pyhtilä vieraili ja kertoi lähetystyöstä Tansaniassa ja globaalista vastuusta.

Jos et kävisi koulua, millainen olisi maailmankuvasi?

# data[].attributes.body
Esim 3

UE6 Raamattutieto
Pakolaiskuvaus on olennainnen osa myös kristinuskon peruskertomusta

Maija Mallikas

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Raamattu kertoo monta pakolaistarinaa, ja pakolaisuuden kokemus onkin juutalaisuuden muodostumisen taustalla. Tälle samalle perustalle ovat myöhemmin rakentuneet kristinusko ja islam.

Vanha testamentti pistää paljon painoa eksoduksen eli heprealaisten pakolaisuuden kuvaukselle. Lähes kaikki Mooseksen viidestä kirjasta ovat eksoduksen tarinaa: heprealaiset pakenevat Egyptin sortoa.

Sanana eksodus on muinaiskreikkaa ja merkitsee juuri pakolaisuutta ja maastalähtöä. Se on myös Toisen Mooseksen kirjan nimi. Exodus kertoo sananmukaisesti eksoduksesta, mutta tarina ei mahdu tuohon kirjaan, vaan jatkuu myöhemmissäkin kirjoissa.

Eksodus päättyy Luvattuun maahan, mutta pakolaisuus kohtaa kansaa vielä kerran. Valtapolitiikka johtaa siihen, että juudalaiset eli Juudan asukkaat siirretään väkisin omilta mailtaan Babyloniaan nykyisen Irakin alueelle. Puhutaan Babylonian pakkosiirtolaisuudesta.

Juutalaisuus syntyi Babylonian pakkosiirtolaisuudessa.

Vanhaan testamenttiin erikoistunut eksegetiikan professori Martti Nissinen ajattelee, että juuri Babylonian pakkosiirtolaisuus on vaikuttanut siihen, että eksoduksesta nousi niin merkittävä osa Vanhaa testamenttia.

- Babylonian pakkosiirtolaisuus on Raamatun kirjoittajia lähellä oleva kokemus, joka siivittää eksoduskertomuksen ja osoittaa, että tämä on tapahtunut ennenkin, Nissinen selostaa.

Juutalaisuus syntyi juuri Babylonian pakkosiirtolaisuudessa, ja sekä kristinusko että islam ovat rakentuneet juutalaisuuden pohjalle. Pakolaisuudella ja siirtolaisuudella onkin kauskantoisia vaikutuksia noiden kirjauskontojen oppeihin ja identiteettiin.

"Rakastakaa muukalaista"

Raamattu ei vain kuvaa pakolaisia, vaan myös kehottaa ja käskee kohtelemaan heitä hyvin.

- Rakastakaa muukalaista, sillä te olette itse olleet muukalaisina Egyptin maassa, julistaa Jumala Viidennessä Mooseksen kirjassa Luvattuun maahan vaeltaneita.

Vaellus on kestänyt niin kauan, että sukupolvet ovat jo ehtineet vaihtua, mutta Jumalan kansan on silti muistettava pakolaisen juurensa.

Lähimmäisenrakkauden idea lausutaan nimenomaan Vanhassa testamentissa. ― Professori Martti Nissinen

Muutoinkin Vanha testamentti on lähimmäisenrakkauden asialla, vaikka moni saattaa mieltää Vanhan testamentin ennemmin jatkuvan väkivallan, rähinän ja koston kuvaukseksi.

- Varmaan harva tietää, että lähimmäisenrakkauden idea lausutaan nimenomaan Vanhassa testamentissa, eksegetiikan professori Martti Nissinen toteaa.

- Kolmannessa Mooseksen kirjassa sanotaan, että älä kosta omaan kansaasi kuuluvalle vaan rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi. Tässä kohtaa ajatellaan, että se on sisäpiirin rakkautta: rakastetaan omia, vihataan vieraita, Nissinen pohjustaa.

- Mutta luetaan eteenpäin. Sanotaan, että kun maahanne tulee muukalaisia, älkää sortako heitä, kohdelkaa joukossanne olevia siirtolaisia ikään kuin he olisivat heimolaisianne ja rakastakaa heitä kuin itseänne.

Jo Vanha testamentti on siis rakkauden asialla, ja Uusi testamentti korostaa ajatusta entisestään.

Miksi sitten Vanhassa testamentissa on kaikenlaista rähinää ja väkivaltaa? Professori Nissinen selittää pulman sillä, että maailmassa vain yksinkertaisesti on sotia ja väkivaltaa. Raamattu kuvaa aikaansa kaunistelematta. Se ei tarkoita sitä, että sota olisi tavoiteltavaa.

Vanha testamentti tulee asettaneeksi meidät kaikki maahanmuuttajan ja muukalaisen asemaan.

Jumalankin tyrannimaisuus Vanhassa testamentissa selittyy Nissisen mukaan Raamatun aikaa ajattelemalla.

- Vanhan testamentin Jumalasta on tehty isompi kuin yhdestäkään sen ajan maallisesta hallitsijasta. Siihen aikaan hallitsijat olivat despootteja, ei ollut demokratiaa, Nissinen selostaa.

Despootti voi olla väkivaltainen mutta kehottaa silti rakkauteen.

Olemme kaikki muukalaisia

Muukalaisista on siis Vanhan testamentin mukaan huolehdittava. Lisäksi Vanha testamentti tulee asettaneeksi meidät kaikki maahanmuuttajan ja muukalaisen asemaan alleviivatessaan sitä seikkaa, että maa ei ole meidän ihmisten, vaan Raamatun mukaan Jumalan.

Uusi testamentti korostaa tuota muukalaisuuden teemaa vielä entisestään, ja kristinuskoon kuuluukin ajatus kahden maan kansalaisuudesta: olemme tässä maailmassa vain hetken, ja sitten me kristillisen ajattelun mukaan siirrymme maahanmuuttajina taivaaseen tai Jumalan valtakuntaan.

Olemmekin siis professori Martti Nissisen mukaan Raamatun valossa kaikki muukalaisia.
Kuuntele aiheeseen syventyvä Kirjakerho: Pakolaisia Muumilaaksossa ja Raamatun maisemissa Kuuntele professori Martti Nissisen koko haastattelu Aiheeseen liittyvää

Yle Kirjat: Jeesus, muumit ja Mooses ovat pakolaisia kaikki

Yle Uutiset: Turvapaikanhakijat
Yle Uutiset: Neljän vuoden pako Suomeen. Henkilökuvassa kirjailija Hassan Blasim.

Kirjasampo: Pakolaisuus nyt

Yle Areena: Professori Nissinen luennoi luomiskertomuksesta

Yle Elävä Arkisto: Muinaisen Assyrian suurvallan vaiheita

# data[].attributes.attachment_link.title
Vanha testamentti on yhtä pakolaiskuvausta

# data[].attributes.attachment_link.description
Raamattu kertoo monta pakolaistarinaa, ja pakolaisuuden kokemus onkin juutalaisuuden muodostumisen taustalla. Tälle samalle perustalle ovat myöhemmin rakentuneet kristinusko ja islam. Vanha testamentti pistää paljon painoa eksoduksen eli heprealaisten pakolaisuuden kuvaukselle. Lähes kaikki Mooseksen viidestä kirjasta ovat eksoduksen tarinaa: heprealaiset pakenevat Egyptin sortoa. Sanana eksodus on muinaiskreikkaa ja merkitsee juuri pakolaisuutta ja maastalähtöä.

# data[].attributes.body
Miten kasvuympäristö vaikuttaa lapsen psyykkiseen, fyysiseen ja sosiaalisen kehitykseen?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Järkyttävät uutiskuvat sekä tiedot pommituksista, kuolleista ja pakolaisista tulevat eteen internetissä, sosiaalisessa mediassa, televisiossa ja kadun lööpeissä. Moni aikuinen on syksyn aikana miettinyt, miten kertoa lapsille ja nuorille sodasta ja siitä, millaista elämä sodan keskellä on.
Suomessa ja Syyriassa humanitaarista avustustyötä tekevä Suomi Syyria Yhteisö ry päätti antaa lasten kertoa aiheesta toinen toisilleen. Järjestö käynnisti projektin, jossa muun avustustyön lomassa syyrialaislapsia pyydettiin kertomaan piirustusten kautta omasta arjestaan.

Piirustuksia pahoin sodasta kärsineeltä Aleppon alueelta kertyi lopulta satoja. Järjestön tarkoituksena on pystyttää parhaista kuvista näyttely, joka kiertää suomalaiskouluissa kevään aikana.

Mainos (uutinen jatkuu alla)

MTV Uutiset julkaisee näistä piirustuksista kahdeksan, jotka ovat esillä yllä olevassa kuvagalleriassa. Jokaisen kuvan yhteydessä on lyhyt selostus piirustuksen tekijästä sekä kuvan tarinasta.

Ihmetystä Turkin tullissa

Mainos (uutinen jatkuu alla)

- Idea lähti viime kesänä siitä, kun huomasimme, kuinka innokkaita lapset olivat piirtämään. He halusivat piirtää meille kiitokseksi, mutta sanoin, että ei teidän tarvitse meille piirtää - mutta jos haluatte viestittää suomalaislapsille jotain omasta elämästänne, niin välitän ne heille.

Piirustuksia kertyi nopeasti 350 kappaletta.

- Ne kaikki kertoivat surusta, perheenjäsenten kuolemasta ja vaikeista olosuhteista. Monessa näkyi tuhoutunut koulu tai koti.

27 vuotta Suomessa asunut Adham kertoo, ettei ison piirustuspinon kuljettaminen Suomeen ollut aivan helppo juttu.

- Turkin tullissa minulta kysyttiin, mitä ne ovat. Kerroin, että ne on piirustuksia Syyriasta matkalla Suomeen, ja että aion perustaa niistä gallerian. Kyllä tullimies, iso paksuviiksinen turkkilaismies, oli ihmeissään.

Projektiin kuuluu myös se, että suomalaislapset voivat lähettää vastauksensa ja terveisensä Syyriaan. Näistä piirustuksista Adham on suunnitellut vastaavasti näyttelyä Syyrian kouluihin.

Usko lapsiin ei horju

Sodan keskellä elävien lasten arjen lisäksi järjestö haluaa kertoa piirustusnäyttelyllään omasta toiminnastaan. Se vie humanitaarista apua sodan keskelle ja auttaa rakentamaan maan tulevaisuutta muun muassa rakentamalla kouluja pakolaisleirien yhteyteen.

- Leireillä on lapsia, joilla ei ole ollut vuosiin mahdollisuutta käydä koulua. Oppimisen jano on kuitenkin valtava, ja moni perhe pitää koulua jopa tärkeämpänä kuin jokapäiväistä ruokaa, Adham sanoo.

Hänen mukaansa lasten saaminen kouluun kriisin keskellä takaa Syyrialle tulevaisuuden.

- Minä uskon lapsiin. Lapsilla on tärkeä rooli maan tulevaisuudessa ja erityisesti sen jälleenrakentamisessa, itsekin kuuden lapsen isä Rami Adham sanoo.

Järjestö on rakentanut jo kolme koulua, ala- ja yläasteen sekä lukion, jotka antavat opetusta yli tuhannelle lapselle.

Pakolaisleirit ja niihin rakennetut koulut ovat lähellä Turkin rajaa myös siitä syystä, että ne ovat siellä mahdollisesti paremmassa suojassa pommituksilta.

Nyt järjestön toiveissa on rakentaa neljäs koulu toisen leirin yhteyteen. Osaajia, opettajia ja vapaaehtoisia on helppo löytää, mutta monenlaisia mutkia on vielä olemassa. Rahoitus ja toiminnan ylläpito ovat yhdenlaisia pulmia, mutta Adham miettii huolissaan myös tulevaisuuden näkymiä.

- Syyrian konflikti on kestänyt jo viisi vuotta. Miten tämä kaikki vaikuttaa lasten elämään? On paljon orpoja, kouluja ja sairaaloita on tuhottu, lapset ovat henkisesti äärirajoilla. Iso kysymysmerkki on se, kuinka paljon apua nämä lapset vielä tarvitsevat pitkään sen jälkeen, kun konflikti on joskus ohi, miettii Adham.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kahdeksan koskettavaa kuvaa: Tällaista on arki sodan keskellä lapsen silmin

# data[].attributes.attachment_link.description
Järkyttävät uutiskuvat sekä tiedot pommituksista, kuolleista ja pakolaisista tulevat eteen internetissä, sosiaalisessa mediassa, televisiossa ja kadun lööpeissä. Moni aikuinen on syksyn aikana miettinyt, miten kertoa lapsille ja nuorille sodasta ja siitä, millaista elämä sodan keskellä on. Suomessa ja Syyriassa humanitaarista avustustyötä tekevä Suomi Syyria Yhteisö ry päätti antaa lasten kertoa aiheesta toinen toisilleen.

# data[].attributes.body
Kasvuympäristön vaikutus kehitykseen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suomalaisista kodeista lähti vuosina 1939-1945 talvisotaan, jatkosotaan ja Lapin sotaan noin 700 000 miestä ja naista. Heistä noin 600 000 palasi takaisin, mutta ei samanlaisina kuin lähtiessään.

- Pahimpia paikkoja oli eturintamassa taistelleilla. He joutuivat kasvotusten kuoleman kanssa ja haistamaan ruumiista lähtevän löyhkän. Jotkut toivat mukanaan myös tappajan trauman: kun ihminen on joutunut tappamaan, sellaista asiaa on vaikeaa jakaa muiden kanssa. Monet ovat varmaan jättäneet kertomatta asiasta läheisilleen, jotkut taas ehkä kertoneet liikaakin, sosiologian dosentti Sari Näre sanoo.

Mainos (uutinen jatkuu alla)

Sodan jälkeisiä kansallisia traumoja selvittäneen tutkija Ville Kivimäen tuoreessa väitöskirjassa kerrotaan sodan järkyttäneen erityisesti monia kolmikymppisiä.

- Nuorilla sotilailla oli menetettävänä elämä, jota ei ollut ehtinyt elääkään - vanhemmilla sotilailla oli lisäksi huoli perheestä. Kun ihminen palaa traumatisoituneena sodasta ja hänen odotetaan ottavan perheenisän roolin, tilanne on erittäin rankka, Näre selittää.

Traumat koteloituivat koteihin. Äärimmillään joko sulkeuduttiin itseen tai oltiin aggressiivisia.

Mainos (uutinen jatkuu alla)

- Osa veteraaneista vetäytyi omiin porukoihinsa, kävi sotaa läpi juopporingeissään ja käyttäytyi väkivaltaisesti kotiin palatessaan.

- Toinen ja ehkä yleisempi tapa oireilla oli vaikeneminen. Kuitenkin läheiset ja varsinkin lapset, jotka ovat herkkiä tunnistamaan vanhempiensa mielenliikkeitä, ovat intuitiollaan aavistaneet, että jotain pahaa on tapahtunut.

Kipua siirrettiin jälkipolville

Näre sanoo, ettei yhteiskunta juuri tullut veteraaneja vastaan.

- Ongelmat selitettiin yksilöstä eikä kokemuksen rankkuudesta johtuviksi, ikään kuin normaalin miehen kuuluisi jaksaa elää jatkuvasti kuoleman vaarassa. Ville Kivimäki on selvittänyt, että Suomessa oli usein häpeällistä leimautua psyykkisesti sairaaksi.

- Mieleltään järkkyneille veteraaneille annettiin jopa sähkösokkihoitoa. Hoitokeinojen ja leimautumisen pelossa hoitoon ei haluttu hakeutua.

Näre kertoo, että veteraaneja myös leimattiin häpeällä.

- Ajatuksena oli, että vain heikot miehet henkisesti kaatuvat.

- Koska sotakokemuksista ei ollut soveliasta ilmaista surua, osa veteraaneista jälkeenpäin tavallaan työnsi tätä itseen kohdistunutta vaatimusta eteenpäin omille lapsilleen, ikään kuin heidän täytyisi joutua kokemaan jotain vastaavaa.

Yksin pärjäämisen pakko

Lapset, jotka joutuivat kannattelemaan sodasta palanneita isiään, tunnetaan suurena ikäluokkana.

- Suomalaiseen kasvatuskulttuuriin ei ennestäänkään erityisemmin kuulunut esimerkiksi lohduttaminen. Sota syvensi vanhempien poissaoloa ja pakotti varhaiseen vastuunottoon. Koska monet lapset eivät kokeneet vanhemmuutta ja perheen luomaa turvaa, heidän oli vaikea antaa sitä myöhemmin omillekaan lapsille.

1960-luvun vapaa kasvatus oli osittain seurausta sodan jaloissa kasvaneiden lasten omille lapsilleen siirtämästä omillaan pärjäämisen kokemuksesta.

- Lapset saivat mennä hyvin vapaasti, kukaan ei katsonut perään. Nämä 1950-1960-luvuilla syntyneet suomalaiset näyttävät itse vanhempina katsovan paljon enemmän lastensa perään.

Sota muutti myös sukupuoliasetelmaa.

- Monet miehet olivat sodan jälkeen henkisesti ja fyysisesti niin haavoittuneita, että sotaa edeltänyt miehinen auktoriteettiasema murtui. Naiset olivat joutuneet ottamaan paljon vastuuta sodan aikana. Se ei loppunut sodan päättymiseen, vaan moni joutui hoitamaan lasten lisäksi lasten isää.

- Nykyään Suomessa vallitsee sukupolvierottelun kulttuuri: suurin osa ajasta vietetään oman ikäisten seurassa päiväkodista lähtien. Tietyssä mielessä tämäkin on seurausta sodan jälkeisestä vanhemmuuden puuttumisesta.

Opittiin olemaan itkemättä

Sodan jäljet näkyvät edelleen myös kiintymyssuhteissa.

- Tutkimuksissa on tullut ilmi, että suomalaiset ovat ihmissuhteissaan keskimäärin välttelevämmin kiinnittyneitä kuin muut eurooppalaiset. Kuten sanottua, toki suomalainen kulttuuri oli jo valmiiksi hieman kylmempää, mutta päälle tullut sota pahensi asioita, Näre sanoo.

- Sota-ajan lapsia ei liiemmin lohdutettu, joten moni oppi olemaan itkemättä. Lapsen tunteisiin eläytymisen sijaan heidät kasvatettiin sivuuttamaan tunteitaan.

Tämä kylmyys alkaa tosin hiljalleen sulaa.

- Lapsen kehitykseen liittyvä tutkimustieto on mennyt jakeluun. Nyt ymmärretään, mitä minkäkin ikäinen lapsi tarvitsee, ja heihin panostetaan yhteiskunnassa. Lasten kotihoidontuki on tästä hyvä esimerkki.

Edelleen jatkuvassa hälytysvalmiudessa

Vaikka edistystä on tapahtunut, Näreen mielestä sodan jälkeistä tunnetilaa ruokitaan Suomessa edelleen tietyiltä osin.

- Pysyvistä rakenteista saatava turvallisuudentunne on heikko. Aikaamme leimaava jatkuva muutoksen eetos, itsetarkoituksellinen muutoshakuisuus, on samankaltainen kuin sodassa: elämme jatkuvassa siirtymätilassa odottaen arvaamattomia muutoksia. Työelämässä tämä näkyy taukoamattomana ja pakonomaisen tuntuisena hämmentämisenä. Lamapuheen ja organisaatiomuutosten varjolla työntekijöitä pidetään jatkuvassa hälytysvalmiudessa, pakkosiirretään organisaatioiden sisällä sekä ulkoistetaan.

- Tuntuu, että sota-ajan käsittelemätöntä traumaa siirretään seuraaville sukupolville samantapaiseksi tunnekokemukseksi kuin on itse koettu, Näre selittää.

Näre nostaa esille myös virtuaalielämisen ja "sähköisen totalitarismin".

- Tekniset sovellukset menevät kylmässä tunneilmastossa kasvaneille suomalaisille tosi hyvin jakeluun, sillä niitä käyttämällä ei tarvitse kohdata ihmisiä. Sähköiseen asiointiin siirrytään vauhdilla, vaikka järjestelmät eivät olisi vielä valmiita. Tämä luo arkeen totalitaarisille järjestelmille ominaista arvaamattomuutta, kun sähköiset systeemit eivät toimikaan.

Vaietut asiat haamuistuvat

Koska sota iski eri perheisiin eri tavoin, on yksilökohtaista, näkyvätkö sen vaikutukset vielä nykyisissä lapsissa ja nuorissa.

- Sodan haavat eivät välttämättä umpeudu yhden sukupolven aikana, koska vanhemman alitajunta on osa lapsen kasvuympäristöä. Lapset siis jollain tavalla aistivat, mitä heidän vanhempiensa mielissä tapahtuu.

- On esitetty, että kolmannessa sukupolvessa vaietut asiat saavat tavallaan uuden muodon eli haamuistuvat. Käytännössä näin kävisi sodan varjossa kasvaneiden lastenlasten kohdalla. He saattavat olla jonkin verran kiinnostuneita menneestä, mutta ymmärrettävästi tapahtumat ovat melko etäisiä.

Milloin suomalaiset ovat kokonaan vapaita sodan traumoista?

- Jos veteraani-isä on ollut väkivaltainen alkoholisti ja siirtänyt samat ongelmat seuraaviin sukupolviin, perheen elinaikana trauma ei välttämättä katoa. Mutta jos perheessä pystytään työstämään kipeitä kokemuksia ja tukea antavissa ammattipiireissäkin tunnistetaan trauman juuret, jälkipolvilla on mahdollisuus vapautua taakasta.

Armottomuus heikkoutta kohtaan

Näre ei usko, että Suomessa on vieläkään yhteisymmärrystä siitä, mitä sodissa todella tapahtui.

- Asioiden esiintuominen helpottunee sitten, kun ei tarvitse pelätä kipeiden asioiden esille nostamisen loukkaavan kenenkään kunniaa. Suomalainen tapa käsitellä sotia on ollut sankaripalvontatyyppistä, vaikka sota myös satutti meitä.

Näreen mielestä esimerkiksi Suur-Suomi-hanketta on hyssytelty. Hän on mukana tekemässä aiheesta kirjaa.

- Se, ettei unelma suuresta Suomesta ja Suomen kansojen yhtenäisyydestä toteutunutkaan, muistuttaa hieman tappajan traumaa: se, joka lähti ottamaan ja laajentumaan, saikin köniin. Olisi kiinnostavaa tietää, miten se on vaikuttanut meidän identiteettiimme.

Sotaa kannattaisi Näreen mielestä käsitellä ja tutkia Suomessa myös enemmän yksityisten ihmisten tasolla.

- Olisi esimerkiksi kiinnostavaa tietää, minkälainen sotien rasittama sukupuu lastensuojelun piiriin joutuneilla lapsilla on - löytyykö sieltä tavallista rankempia sotaan liittyviä kokemuksia? Suvun tarina voitaisiin ottaa huomioon hoidossa.

- Kaiken kaikkiaan sotatraumoista on tehnyt Suomelle kansakuntana hyvin rankkoja se, että militarisointi tapahtui niin laajamittaisesti. Esimerkiksi Saksaan verrattuna Suomessa naisetkin militarisoitiin aika tehokkaasti, ja käytännössä se on vaikuttanut myös lasten varhaiseen itsenäistymiseen. Yksin pärjäämisen pakko tuottaa tietynlaista armottomuutta heikkoutta kohtaan.
Kuvat: Colourbox, Lehtikuva

# data[].attributes.attachment_link.title
Suomalaisissa edelleen sodan arpia - "Armottomuus heikkoutta kohtaan"

# data[].attributes.attachment_link.description
Suomen sodista palasi koteihin kuoleman nähneitä ja haistaneita ihmisiä. Jotkut siirsivät trauman lapsilleen vaikenemalla, jotkut lyömällä. Sosiologian dosentti kertoo, että sodan tunnevaikutukset näkyvät edelleen työelämän pakonomaisena hämmentämisenä ja armottomuutena heikkoutta kohtaan. Kylmyys tuntuu hiljalleen sulavan, mutta milloin sodan arvet umpeutuvat täysin?

# data[].attributes.body
Äidinkielen esseekirjoituksen erikois-/kertauskurssilla yhden esseen vaihtoehtona oli bonusaihe, joka liittyi Malala-dokumenttielokuvaan. Tehtävänantona oli kirjoittaa elokuvan herättämistä ajatuksista laajentaen näkökulmaa ympäröivän maailman ilmiöihin. Pari opiskelijaa tarttuikin aiheeseen. Bonus aiheen edessä tarkoitti ensinnäkin sitä, että kyse oli ekstra-aiheesta, joka laitettiin tarjolle muiden aiheiden päälle. Lisäksi aiheesta kirjoittaneet saivat kyseisen esseen arvosanaan plussan verran korotusta.

Eija Tuomaala

# data[].attributes.body
Opimme elokuvasta sen, että Taleban- ääriliike on ihan erilaista, kuin tavallinen Islam- usko esim. Pakistanissa normaalien ihmisten keskuudessa. Valitettavasti Taleban on vallalla Pakistanissa vaikka se onkin ääriliike.

# data[].attributes.body
Ymmärsimme asian syvemmin.

# data[].attributes.body
Opimme kurrsin ja elokuvan aikana, etteivät Lähi-Idän sodat johdu islamista.

# data[].attributes.body
Tehtävänanto
Linkkaa ryhmänne esitys, jossa taustoitettiin Malala-elokuvaa.
Kirjoittakaa postauksenne otsikoksi UE4 ja nimenne ja muutamalla samalla, miten elokuva vaikutti kästykseenne pakolaisuudesta. Ja mitä kurssilla opitte pakolaistilanteen ymmärtämiseksi esim islamista uskontona.

# data[].attributes.body
Mitä pidit elokuvasta? Millaisia ajatuksia se herätti?

# data[].attributes.body
Koko koulu karsomassa Malala-elokuvaa 2.9.2016

# data[].attributes.body
Kuviskurssilaiset ja ope tekivät Kruununmakasiinimuseoon videon Almasta, joka lähti elintason ja henkilökohtaisten syiden vuoksi Raahesta Ameriikkaan 1910-luvulla tuhansien muiden suomalaisten nuorten tavoin.

# data[].attributes.attachment_link.description
Raahen lukiolaiset tekeivät maalauksia vanhojen valokuvien pohjalta.. Valokuvat ovat raahelaisen Alman, 1912 Amerikkaan lähteneen siirtolaisen peruja. Kuvisope Aki Pulkkanen muokkasi kuvista ja vuonna 1996 tekemistään haastatteluista videon, joka on nähtävillä Raahen Kruununmakasiinimuseon virtuaalisessa näyttelytilassa.

# data[].attributes.body
Ars longa vita brevis. Artikkeli herättää pohtimaan visuaalisen kulttuuriperintömme arvoa suhteessa ihmiseloon: oli sitten kyseessä sotapiiloon viedyt Louvren aarteet, tulipalon tuhoama van Goghin Auringonkukat tai kevätyönä kadonnut Ylivieskan ikiaikainen kirkko. Konflikteissa kadonneen teoksen kuvittelu, evakkoon pakattujen veistosten piirtäminen tai puolittain tuhoutuneen teoksen kuvaaminen, sekä kirjallisten tietojen lyhyt tutkiminen voi olla kuviksen osuus kurssisuoritustasi.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Damaskos ja Palmyra &nbps; Syyrian Museoviraston johtaja Maamoun Abdulkarim istuu ilmastoidussa toimistossaan Damaskoksessa ja tekee heti alkuun yhden asian selväksi. "En ole kiinnostunut politiikasta. Olen arkeologian professori. Olen kiinnostunut muinaismuistoista.

Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi-tilaukseen

Saat HS Mini -tilaajana kokeilla HS Digiä maksutta

Haluatko lukea koko artikkelin?

HS Digi -tilauksella pääset lukemaan rajoituksetta tämän ja muita kiinnostavia artikkeleita

# data[].attributes.attachment_link.title
Salainen operaatio pelasti 95 prosenttia Isisin valloittaman Palmyran aarteista - HS vieraili paikalla

# data[].attributes.attachment_link.description
Damaskos ja Palmyra &nbps; Syyrian Museoviraston johtaja Maamoun Abdulkarim istuu ilmastoidussa toimistossaan Damaskoksessa ja tekee heti alkuun yhden asian selväksi. "En ole kiinnostunut politiikasta. Olen arkeologian professori. Olen kiinnostunut muinaismuistoista. Tämä yli 90 päivää vanha arkistoartikkeli kuuluu HS Digi-tilaukseen Saat HS Mini -tilaajana kokeilla HS Digiä maksutta Haluatko lukea koko artikkelin?

# data[].attributes.body
Käsittelimme pakolaisuustilannetta ja vapaata liikkuvuutta 23.8.2016 yhteiskuntaopin tunnilla. Humanitaarisuudelle todettiin olevan tarvetta ja huomioitiin, että eri maailmankolkkien levottomuuden lisäksi valtavat elintasoerot selittänevät siirtolaisuutta. Pohjoinen pallonpuolisko houkuttelee. Toni

# data[].attributes.headline
Kuvat muokkaavat mielikuviamme maailmasta. 

# data[].attributes.subject
Kuvat muokkaavat mielikuviamme maailmasta. 

# data[].attributes.body
Miksi kuvien pakolaiset ovat resuisia?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Uutiskuviin liitetään voimakas aitouden, luotettavuuden ja totuudenmukaisuuden sädekehä: kuva on totta. Mutta vaikka itse kuva olisikin totuudenmukainen, sen valintaan, rajaukseen, julkaisemiseen ja asiayhteyteen liittyy lukemattomia asioita, joilla voi muuttaa kuvan välittämää sanomaa. Uutiskuvat rakentavat maailmankuvaa lukijoille ja katsojille.

Aalto-yliopiston yliopistonlehtori Hanna Weselius on tutkinut mm. aikakauslehtien henkilövalokuvia. Median laitoksella työskentelevän Weseliuksen mukaan uutiskuvien totuudenmukaisuutta vahvistetaan muun muassa toistamalla; mitä useampi lehti julkaisee saman uutiskuvan, sitä todempi kuvasta ja sen välittämästä todellisuudesta tulee.

- Ympäri maailmaa kuvajournalistit valitsevat saman kuvan. Kuorossa kerrotaan, että olemme oikeassa ja objektiivisia, ironisoi Weselius.

Ihmisistä, joita kuvataan paljon, tulee tärkeämpiä.

Toistaminen pätee myös henkilökuviin. Ihmisistä, joita kuvataan paljon, tulee tärkeämpiä.

Eri lehdet haluavat myös tietoisesti välittää eri tavoin painotettuja kuvia maailmasta. Toimitukselliset filosofiat, juttumuodot ja mediakonseptit määrittävät, miten ympäröivää todellisuutta kunkin julkaisun kuvissa esitetään.

- Lehden toimituksessa rakennetaan huolellisesti yhteinen todellisuus ja pohditaan millaiset kuvat esittävät sitä parhaiten, sanoo Weselius.

Valokuvien kohdalla suunnitelmallisuus on äärimmäisen konkreettista. Tiedetään etukäteen, mihin kohtaan tekstiä kuva upotetaan ja mitä kuvalta halutaan.

Kumpi kuva on totuudenmukaisempi? Samasta tilaisuudesta, samasta aiheesta on otettu kaksi tyystin eritunnelmaista kuvaa. Helsingin Sanomien julkaisemassa kuvassa Sipilä, Soini ja Stubb ovat maansa myyneitä, kun taas Aamulehden kuvassa kolmikko paiskaa voitokkaasti kättä.
"Oikein" ja "väärin" kuvattu ihminen

Hanna Weseliuksen mukaan uutiskuviin liitetään aina myös tietyt muodolliset asiat: mm. valtaapitävät kuvataan alaperspektiivistä käsin "kravattia pitkin", syyrialainen pakolaisnainen kuvataan usein madonnamaisena hahmona lapsi sylissään. Kuvien asetelmien perinteet juontavat juurensa maalaustaiteeseen ja aina kirkkotaiteen traditioihin.

Pakolaisen "kuuluu" näyttää resuiselta uhrilta.

Valokuvan "oikein" ja "väärin" kuvaamisen perinteet rakentuvat hitaasti ja niiden muuttaminen vaatii aikaa. Kun kirjoittamattomia sääntöjä rikotaan, syntyy väittelyä. Länsimaisiin vaatteisiin pukeutuneet turvapaikanhakijamiehet älypuhelimineen aiheuttivat närää, sillä he eivät täyttäneet odotuksia klassisesta pakolaisesta: pakolaisen kuuluu näyttää resuiselta uhrilta.

Valokuvan kautta myös arvotetaan niiden kohteita, ihmisiä.

- Vaikka uutiskuva ei ole juurikaan muuttunut, niin nykyään sentään niin sanotuille toisille, esimerkiksi kodittomille, annetaan kuvateksteissä nimet, kertoo Hanna Weselius.

Kuvan kautta ei ainoastaan rakenneta kuvaa yksittäisestä ihmisestä vaan myös ihmisryhmästä, jota hän edustaa. Esimerkiksi naisia valokuvataan yhä usein alisteisina kohteina - ei aktiivisina toimijoina.

- Naisia objektivoiva kuva esittää naisen uskonnollisten tai eroottisten kliseiden kautta. Uhriuttavassa kuvassa nainen on voimaton, nimetön ja avuton osa massaa maailman pahuuden keskellä, tiivistää Weselius.

Tuorein esimerkki uhriuttavasta ja objektivoivasta naiskuvasta oli Brysselin maaliskuisten terrori-iskujen yhteydessä maailmanlaajuisesti levinnyt kuva "haavoittuneesta" lentoemäntänaisesta alusvaatteisillaan.

Keskustelua naisten kuvaamisesta on käyty myös Suomessa. Markus Jokelan Haitin maanjäristyksen yhteydessä ottama kuva nuoresta puolialastomasta tytöstä aiheutti keskustelua.

Hanna Weselius osallistui itsekin aktiivisesti kuvasta nousseeseen debattiin. Olisiko esimerkiksi Helsingin Sanomat julkaissut kuvan puolialastomasta suomalaistytöstä? Silloinen Helsingin Sanomien ulkomaantoimituksen päällikkö Heikki Aittokoski kiisti, että kuva olisi julkaistu sukupuolen perusteella.

Weselius totesi tähän: "Totta kai kaunis, kärsivä nainen iltaruskossa tekee paremman uutiskuvan kuin ruma, kärsivä nainen sateessa. Hyvännäköinen kuva herättää huomiota. Mitä sitä kieltämään tai selittelemään."

Kuvatekstillä voidaan harhauttaa

Kuvatekstien manipulointi on myös alaa vaivaava ilmiö. Samaa kuvaa voidaan käyttää lukuisiin eri tarkoitusperiin, sillä kuva ei yksinään väitä mitään, vaan se diskurssi, johon kuva liitetään.

MV-lehti julkaisi HUSLABin neulasekaannuksesta kertovan juttunsa yhteydessä asiaan liittymättömän kuvan, jota käytettiin rasistisiin tarkoituksiin.

Hanna Weseliuksen mukaan on pelkästään positiivista, että ihmiset eivät enää usko sokeasti kuvaan.

- Mitä enemmän kyseenalaistetaan, sen parempi. MV-lehden kaltaiset roska-aviisit sahaavat omaa oksaansa parantaen samalla ihmisten medialukutaitoa.

Kuvamanipulaation armoton maailma

Kuvamanipulaatioista puhutaan paljon, varsinkin luontokuvauksessa. Uutiskuvissakin niistä nousee poikkeuksetta kohu, ja kiinnijääneisiin suhtaudutaan ankarasti.

Hanna Weseliuksen mukaan kuvankäsittelyyn kiinnitetään kuitenkin liikaa huomioita.

- Todelliset valtarakenteet ovat muualla. Ei kuvaajan tai kuvankäsittelijän hallussa.

Weselius näkee kuviaan käsittelevän valokuvaajan pikemminkin tiukentuneen kilpailutilanteen uhrina kuin kavalana roistona.

Ikoni muuttuu meemiksi

Joskus uutiskuvat muuttuvat ikonisiksi symbolikuviksi, kun shokeeravat kuvat leviävät sosiaalisessa mediassa huikealla vauhdilla. Esimerkiksi veteen huuhtoutuneesta syyrialaispojasta Alan Kurdista tuli Eurooppaa ravistelevan pakolaiskriisin ikoni yhdessä yössä.

Hanna Weseliuksen mukaan traagisesta kuvasta tuli internet-meemi, jota kopioitiin massoittain. Variaatioita tekivät niin suomalainen kuvanveistäjä Pekka Jylhä kuin maailman vaikutusvaltaisimpiin lukeutuva käsitetaitelija ja ihmisoikeusaktivisti .
Skip Twitter post

- Massa, jolla kuvaa toistettiin oli käsittämätöntä. On ihmeellistä, jos kuvasta ei tule totta tuolla toiston määrällä, toteaa Weselius.

Hanna Weselius on tutkija ja Aalto-yliopiston median laitoksen yliopistonlehtori, joka on työskennellyt taitelijana ja valokuvaajana. Weselius on opiskellut valokuvausta ja väitellyt henkilövalokuvien rakentamisesta aikakauslehdissä.

Aiheeseen liittyvät linkit

# data[].attributes.attachment_link.title
Vallanpitäjät ovat suuria, naiset uhreja ja pakolaiset resuisia - uutiskuvat luovat omaa todellisuuttaan

# data[].attributes.attachment_link.description
Uutiskuviin liitetään voimakas aitouden, luotettavuuden ja totuudenmukaisuuden sädekehä: kuva on totta. Mutta vaikka itse kuva olisikin totuudenmukainen, sen valintaan, rajaukseen, julkaisemiseen ja asiayhteyteen liittyy lukemattomia asioita, joilla voi muuttaa kuvan välittämää sanomaa. Uutiskuvat rakentavat maailmankuvaa lukijoille ja katsojille. Aalto-yliopiston yliopistonlehtori Hanna Weselius on tutkinut mm. aikakauslehtien henkilövalokuvia.

# data[].attributes.body
Mobiilisti tieto- ja viestintäteknologiaa
HANKKEEN ESITTELY

# data[].attributes.body
Raahen kirjasto on mukana Oulun maakuntakirjaston hallinnoimassa hankkeessa, jossa kartoitetaan kirjastojen antia ja yhteistyötä maahanmuuttajiin päin. Sieltä saimme myös eri tyylilajeja edustavat kirjalistat kirjoista, joissa käsitelään maahanmuuttoteemaa. Luetun kirjan voi referoiden liittää osaksi tutkielmaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kirjasto- ja tietopalvelut | Raahen kaupunki - kirjasto

# data[].attributes.body
Voit sisällyttää kurssisuoritukseesi myös yhden vapaasti valitsemasi kirjan. Tuo raportissa tällöin esille, minkä kirjan luit, miten se vaikutti ajatteluusi. Kerro myös lyhyesti, mistä kirja kertoi ja arvioi kirjan näkökulman luotettavuutta. Tämä vastaa yhden kurssin osiota raportissa.

# data[].attributes.body
Aikuisten kertomakirjallisuus

# data[].attributes.body
Esim 2
UE3

Etiikan kurssilla kertasimme peruskäsittteistön ja käsittelimme ihmisoikeuksia. Opin eläytymään pakolaisen asemaan.

Maija Mallikas

# data[].attributes.body
Laita esille kurssin tunnus ja oma nimesi

Esim 1
Käsittelimme maantieteessä GE ?ilmastopakolaisuutta

Maija Mallikas

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mitä vaaditaan, että ihminen jättää kotinsa?

Melkein puolitoista vuotta sitten kirjoitin tekstin Onko ilmastopakolaisia? Ilmastopakolaisuus oli tuolloin, ja on nyt, hankala määritellä. Useammallakin tapaa:

Ilmastopakolaisuuden määrittely pitää sisällään helpomman ja vaikeamman väitteen: on helpompaa osoittaa, että kuivuus tai tulva ajaa ihmisiä pois kodeistaan kuin että tuo ilmiö olisi ihmisen aiheuttaman ilmastonmuutoksen seurausta.

Ympäristöpakolaisuuden määrittelyyn itseensäkin liittyy hankaluuksia ja aiheellista kritiikkiä. Esimerkiksi aavikoituvien alueiden reunalla on totutusti muutettu eestaas: aavikotuiminen itsessään ei myöskään ole ihan helppo määritellä.

Esimerkistä kävi Lähi-idän pitkä kuivuus, joka vaikuttaisi olleen yhtenä osasyyllisenä muun muassa Syyrian kriisin kärjistymiseen. Tässä tapauksessa on tietysti hankala puhua erityisesti ja tarkkarajaisesti ilmastopakolaisuudesta - jos väki olisikin kuivuuden vuoksi siirtynyt kaupunkeihin, pakolaisuuteen ajavat sota ja vaino.

Tulevaisuudessa kuivuuden, äärisäiden ja merenpinnan nousun arvellaan ajavan jopa miljoonia ihmisiä kodeistaan. Erityisesti merenpinnan nousu on asia, johon on vaikea sopeutua vaihtamatta maisemaa. Tutkimuksia ilmastopakolaisuudesta on itse asiassa ollut varsin vähän, koska koeasetelmien tekeminen on verrattaen hankalaa. Tähän tarkoitukseen on kuitenkin erinomainen laboratorio - Alaska.

Luoteis-Alaskassa, Beringinsalmen pohjoispuolella sijaitsevalla Luoteis-arktisella hallintoalueella asuu suurin piirtein Lapin maakunnan kokoisella alueella vain 7 000 asukasta. Noin puolet asuu hallintokaupunki Kotzebuessa, loput muutaman sadan asukkaan eristyneissä kylissä. Teitä on vähän, kulkeminen hoituu pienlentokoneilla, veneillä ja talvisin moottorikelkoilla.

Alue on hyvä ilmastopakolaisuuden tarkasteluun kahdesta syystä. Ensinnäkin Alaskan väestölaskennat ovat varsin hyviä ja kattavia. Muuttoliikettä vuodesta toiseen voi tarkastella luotettavasti ja säännönmukaisesti.

Toiseksi ilmastonmuutos on kouriintuntuva asia Alaskassa. Alaskan yliopiston globaalin muutoksen professori John Walsh erittelee seuraukset seuraavasti:
Ikirouta sulaa, meri on nykyisin 2-3 kuukautta pidempään avoimena kuin 1950-luvulla, ja tämä aiheuttaa tulvia ja eroosiota, joka uhkaa rakennuksia ja muuta infrastruktuuria. Perinteiset tavat hankkia ravintoa käyvät hankalammiksi. Villieläinkannat kärsivät muutoksista ja epävakaudesta. Toisaalta samaan aikaan meriyhteydet ovat helpottuneet ja kesäisin maayhteydet ovat monin paikoin pidempään ja luotettavammin käytössä.

Osa kylistä, kuten vajaan 400 asukkaan Kivalina ovat ilmasto-olojen aiheuttamien muutosten edessä erityisen haavoittuvia. Kylä sijaitsee alavalla saarella. Meren pidempi jäättömyys ja yleistyneet rannikkomyrskyt kuluttavat ikiroudasta sulanutta rantatöyrästä kovaa vauhtia. Raju myrsky saattaa siirtää rantaviivaa paikoin metrillä. Oikein raju myrsky on uhka koko yhteisölle, korkeampaan maastoon on seitsemän mailin matka. Yhdysvaltain armeijan arvion mukaan Kivalinasta tulee asumiskelvoton vuoteen 2025 mennessä. Eikä Kivalina ole ainoa.

Tässä on mainio mahdollisuus tutkia. Ilmastonmuutos on edennyt alueella jo pitkään, sen seuraukset uhkaavat kokonaisia yhteisöjä ja väestötiedot ovat kattavat. New Hampshiren yliopiston sosiologian professori Larry Hamilton on tehnyt tämän. Hän tarkasteli kaikkein uhanalaisimpia kyliä, verrattaen paljon vaarantuneita asutuksia ja paremmin muutosten kanssa pärjääviä ja tutki, onko niissä ollut vuosittain nettomuuttoa sisään tai ulos.

Tavallinen tapa muuttaa Alaskassa on ensin hallintoalueiden pikkukaupunkeihin, sieltä isompiin kuten Anchorageen tai Fairbanksiin. Alaskan väestökehitys poikkeaa kehittyneille länsimaille tyypillisestä kaavasta: kuolleisuus on matala mutta syntyvyys verraten korkea. Esimerkiksi Luoteis-arktisen hallintoalueen pääkaupungin Kotzebuen väkiluku onkin ollut nousussa, nettosisäänmuuttoa lähes joka vuonna.

Tutkimuksen pihvi? Ihmiset eivät muuta pois Kivalinasta eivätkä mistään muustakaan uhanalaisesta kylästä. Ulosmuuttopiikit joinakin vuosina joissakin kylissä selittyvät sillä, että joku merkittävä työnantaja on poistunut paikkakunnalta. Itse asiassa Hamiltonin mukaan nettoulosmuutto vaarantuneissa kylissä oli tilastollisesti merkitsevästi vähäisempää kuin vakaammissa kylissä.

Eli: niilläkään alueilla Alaskassa, joissa ilmastonmuutos uhkaa elämän ehtoja ihmiset eivät pötki ilmastosyistä pakoon. Alaskassa ei näytä olevan ilmastopakolaisuutta. Vielä.

Miksi ei? Vaikka luonto on luoteis-Alaskassa monella tapaa hyvin ankara, Alaska on kuitenkin osa Yhdysvaltoja. Syyriassa ja lähialueilla ilmastonmuutoksen mitä todennäköisimmin kiihdyttämä kuivuus ei synnyttänyt alueen konfliktia, vaan toimi kriisin polttoaineena alueella, jossa hallinto on hyvin epävakaata. Kivalinan kylän asukkailla ei ole tätä taakkaa.

Etnografisia dokumenttielokuvia ohjaava Sarah Betcher on kuvannut kuuden elokuvan Tied to the land -sarjassaan juuri Luoteis-arktisen Alaskan yhteisöjä. Toistuva teema paikallisten puheessa on se, kuinka kyky mukautua ja sopeutua määrittää koko yhteisön identiteettiä. Ilmaston muuttuminen huomataan ja tunnetaan nahoissa, mutta paikallisten elämäntapa ei ole museoitua. Se joustaa pitkään.

Nopeakin ilmastonmuutos on varmaankin liian hidas ajamaan ihmisiä kodeistaan ennen kuin on aivan pakko. Ilmastopakolaisuuden mekanismit, kuten aiemminkin on monesti todettu, ovat monimuotoisia. Hyvin harvaan asuttu rauhallinen Alaska on tässä suhteessa toista maata kuin tiheästi asutetut alueet esimerkiksi Lähi-Idässä, Etelä-Aasiassa tai Afrikassa.

Jos ja kun äkillinen myrsky, merenpinnan nousu tai vääjäämättä saarta mereen syövä eroosio lopulta tuhoavat Kivalinan, väki muuttaa. Alaskan tapauksessa paras ratkaisu olisi antaa paikallisille yhteisöille mahdollisimman suuri vapaus sopeutua omilla tavoillaan.

Walsh, Hamilton ja Betcher puhuivat helmikuussa Bostonissa AAAS-tiedeseuran vuosikongressissa.

# data[].attributes.attachment_link.description
Mitä vaaditaan, että ihminen jättää kotinsa? Melkein puolitoista vuotta sitten kirjoitin tekstin Onko ilmastopakolaisia? Ilmastopakolaisuus oli tuolloin, ja on nyt, hankala määritellä. Useammallakin tapaa: Ilmastopakolaisuuden määrittely pitää sisällään helpomman ja vaikeamman väitteen: on helpompaa osoittaa, että kuivuus tai tulva ajaa ihmisiä pois kodeistaan kuin että tuo ilmiö olisi ihmisen aiheuttaman ilmastonmuutoksen seurausta.