# data[].attributes.headline
Berettermodellen til en læreplads Anslag: Der hvor faren skaffer ham en læreplads, selvom han ikke vil. “Det var min far der skaffede mig den læreplads. Han spurgte mig ikke om noget først, om jeg havde lyst eller noget.”s. 1 øPræsentation:Man møder Mette, mor, far og hovedperson og hører om Hansi»Ej, det lyder godt,« sagde min mor og så på ham, som om han var en stor helt. Han er gammel ven med Hansi, selvfølgelig kunne han skaffe mig en læreplads på Hansi værksted. »Du starter om en uge,« sagde han og gad ikke engang se på mig, men han sagde det. »Klokken syv nul dut.« »Det er dejligt, at det er så tæt på.« Min mor rakte mig kødet. »Du kan cykle derhen.« »Hvad er det, du skal?« spurgte Mette.           s. 1 m UddybningHan er ikke glad for den måde, hovedpersonen svare igen (første gang)»Okay?« sagde han, som om det var et meget grimt ord. »Er det, hvad du har at sige til mig?« »Næsten hundrede ansøgninger har han sendt af sted og stadig ingen læreplads,« sagde min mor. »Okay?« Nu hviskede han næsten.s. 8 n PONRDer hvor hovedpersonen svarer igen»Jeg har kørt den hjem, og jeg har parkeret den, og den er parkeret heltfint,« sagde jeg. Jeg kunne mærke, at han så på mig, jeg vidste lige, hvor-dan han så ud i ansigtet, han stirrede og tyggede, klonk, klonk, klonk.s. 6 øKonfliktoptrapning: Der hvor de kommer op at skændes. »Vi er måske blevet store i slaget?« sagde han. »Er vi blevet for store til at svare?« Jeg sagde ikke noget, jeg ventede på, om der ville komme mere. Jeg vid-ste, at det ville der.s. 6 mKlimaks: Da de kommer op at slås »Jeg taler til dig,« sagde han og skubbede, til jeg faldt ned af stolen, og han sparkede den væk. Min mor råbte et eller andet inde fra stuen, jeg rejste mig og tog mig god tid, han skubbede til mig igen, over mod væggen. »Jeg skaffer dig en læreplads, og så tror du, at du ejer hele verden og kan svare, hvis det passer dig?« Jeg havde aldrig været så rolig. Jeg så på hans mund, jeg kunne lugte hans mund, og jeg besluttede mig. Helt rolig var jeg. »Jeg taler til dig!« sagde han og slog mig hårdt på skulderen. Så gjorde jeg det. Jeg havde lovet mig selv at gøre det. Jeg skubbede til ham med alt, hvad jeg havde, og han gik lige på røven.”s. 6 mUdtoning:Der hvor de kigger på hinanden, og stopper ( alle 3) “Ingen af os rørte os ud af dækken, vi gloede bare på hinanden alle tre, som om vi aldrig havde set noget lignende”s. 6 n

# data[].attributes.subject
Berettermodellen til en læreplads Anslag: Der hvor faren skaffer ham en læreplads, selvom han ikke vil. “Det var min far der skaffede mig den læreplads. Han spurgte mig ikke om noget først, om jeg havde lyst eller noget.”s. 1 øPræsentation:Man møder Mette, mor, far og hovedperson og hører om Hansi»Ej, det lyder godt,« sagde min mor og så på ham, som om han var en stor helt. Han er gammel ven med Hansi, selvfølgelig kunne han skaffe mig en læreplads på Hansi værksted. »Du starter om en uge,« sagde han og gad ikke engang se på mig, men han sagde det. »Klokken syv nul dut.« »Det er dejligt, at det er så tæt på.« Min mor rakte mig kødet. »Du kan cykle derhen.« »Hvad er det, du skal?« spurgte Mette.           s. 1 m UddybningHan er ikke glad for den måde, hovedpersonen svare igen (første gang)»Okay?« sagde han, som om det var et meget grimt ord. »Er det, hvad du har at sige til mig?« »Næsten hundrede ansøgninger har han sendt af sted og stadig ingen læreplads,« sagde min mor. »Okay?« Nu hviskede han næsten.s. 8 n PONRDer hvor hovedpersonen svarer igen»Jeg har kørt den hjem, og jeg har parkeret den, og den er parkeret heltfint,« sagde jeg. Jeg kunne mærke, at han så på mig, jeg vidste lige, hvor-dan han så ud i ansigtet, han stirrede og tyggede, klonk, klonk, klonk.s. 6 øKonfliktoptrapning: Der hvor de kommer op at skændes. »Vi er måske blevet store i slaget?« sagde han. »Er vi blevet for store til at svare?« Jeg sagde ikke noget, jeg ventede på, om der ville komme mere. Jeg vid-ste, at det ville der.s. 6 mKlimaks: Da de kommer op at slås »Jeg taler til dig,« sagde han og skubbede, til jeg faldt ned af stolen, og han sparkede den væk. Min mor råbte et eller andet inde fra stuen, jeg rejste mig og tog mig god tid, han skubbede til mig igen, over mod væggen. »Jeg skaffer dig en læreplads, og så tror du, at du ejer hele verden og kan svare, hvis det passer dig?« Jeg havde aldrig været så rolig. Jeg så på hans mund, jeg kunne lugte hans mund, og jeg besluttede mig. Helt rolig var jeg. »Jeg taler til dig!« sagde han og slog mig hårdt på skulderen. Så gjorde jeg det. Jeg havde lovet mig selv at gøre det. Jeg skubbede til ham med alt, hvad jeg havde, og han gik lige på røven.”s. 6 mUdtoning:Der hvor de kigger på hinanden, og stopper ( alle 3) “Ingen af os rørte os ud af dækken, vi gloede bare på hinanden alle tre, som om vi aldrig havde set noget lignende”s. 6 n

# data[].attributes.body
ØK, Jessen og Mathias