# data[].attributes.headline
НЕЧУЙ-ЛЕВИЦЬКИЙ - ПИСЬМЕННИК, ЯКИЙ ПРОТИСТОЯВ РУСИФІКАЦІЇ УКРАЇНИ

# data[].attributes.subject
НЕЧУЙ-ЛЕВИЦЬКИЙ - ПИСЬМЕННИК, ЯКИЙ ПРОТИСТОЯВ РУСИФІКАЦІЇ УКРАЇНИ

# data[].attributes.body
http://heroes.profi-forex.org/ua/nechuj-levickij-ivan-semenovich

# data[].attributes.body
https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=907  - читати повністю
https://www.ukrlib.com.ua/styslo/printit.php?tid=3505 - читати скорочено
https://ukrclassic.com.ua/katalog/n/nechuj-levitskij-ivan/2042-ivan-nechuj-levitskij-kajdasheva-sim-ya-skorochenij-perekaz-duzhe-stislo - скорочений переказ
https://www.youtube.com/watch?v=LwdadBfjPxI - аудіопереказ
ttps://www.youtube.com/watch?v=cmjKirMry6U&t=5s -  подивитися фільм

# data[].attributes.headline
"Кайдашева сім'я» І.Нечуя-Левицького — соціально-побутова повість-хроніка

# data[].attributes.subject
"Кайдашева сім'я» І.Нечуя-Левицького — соціально-побутова повість-хроніка

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=VdXdqMPSsw4&t=391s - перегляньте відео

# data[].attributes.headline
«Кайдашева сім’я»

# data[].attributes.subject
«Кайдашева сім’я»

# data[].attributes.body
Рід: епос.
Жанр: соціально-побутова повість.
Місце дії: село Семигори, річка Рось; Біївці, Западинці. Композиція: 9 частин. Специфіка гумору: «сміх крізь сльози».
Сюжет розгортається за принципом нагнітання епізодів і сцен. Діалоги «рухають» сюжет, у них розкриваються характери персонажів.
Експозиція – розмова Карпа й Лавріна про майбутнє одруження.
Зав’язка – сватання й одруження Карпа.
Розвиток дії – поступове назрівання конфлікту між свекрухою та невісткою; сварки між членами родини; одруження Лавріна; наростання сімейних конфліктів; Мелашка на прощі в Києві; повернення Мелашки в Семигори; смерть Кайдаша. Кульмінаційні моменти – сварки через мотовило, яйця, курку, кухоль, півня, кабана, грушу.
Розв’язка – 1) діло з грушею не закінчилося: вона розросталася вшир і вгору, родила дуже рясно, дратуючи і дорослих, і малих Кайдашів. 2) «Діло з грушею скінчилося несподівано. Груша всохла, і дві сім'ї помирились. В обох садибах настала мирнота». Тема: змалювання побуту й психології українського селянства в пореформену добу (1861 р. – скасування кріпацтва).
Ідея: засудження індивідуалізму егоїстичних натур і духовної роз'єднаності в родині.

# data[].attributes.headline
Цитатна характеристика образів твору

# data[].attributes.subject
Цитатна характеристика образів твору

# data[].attributes.body
Омелько Кайдаш: стельмах, небагатослівний, забобонний, віруючий, «зазнав панщане горе», полюбляє перехилити чарку.

«Широкі рукава закачались до ліктів; з-під рукавів було видно здорові загорілі жилаві руки. Широке лице було сухорляве й бліде, наче лице в ченця. На сухому високому лобі набігали густі дрібні зморшки. Кучеряве посічене волосся стирчало на голові, як пух, і блищало сивиною».

Маруся Кайдашиха: «терлась коло панів і набралась від них трохи панства», «від її погляду молоко кисне», «на словах, як на цимбалах грає», сварлива, улеслива, любляча бабуся.

«Вже не молода, але й не стара, висока, рівна, з довгастим лицем, з сірими очима, з тонкими губами та блідим лицем».

Карпо: мовчазний, жорсткий, «з нього буде добрий посіпака», працьовитий.

«Широкий в плечах, з батьківськими карими гострими очима, з блідуватим лицем. Тонкі пружки його блідого лиця з тонкими губами мали в собі щось неласкаве. Гострі темні очі були ніби сердиті».

Лаврін: лагідний, жартівливий, протилежний за характером і зовнішністю своєму брату, неконфліктний, романтичний.

«Молоде довгасте лице було рум’яне. Веселі сині, як небо, очі світились привітно й ласкаво. Тонкі брови, русяві дрібні кучері на голові, тонкий ніс, рум’яні губи – все подихало молодою парубочою красою. Він був схожий з виду на матір».

Мотря: «має серце з перцем», «бриклива, як муха у Спасівку», заможна, галаслива, жорстока.

«Висока на зріст, рівна станом, але не дуже тонка, з кремезними ногами, з рукавами, позакачуваними по лікті, з чорними косами, вона була ніби намальована на білій стіні. Загоріле рум’яне лице ще виразніше малювалось з чорними тонкими бровами, з темними блискучими, як терен, облитий дощем, очима. В лиці, в очах було розлите . щось гостре, палке, гаряче, було видно розум з завзяттям і трохи з злістю».

Мелашка: вродлива, добра, лагідна, з бідної сім’ї, тиха.

«Була невелика на зріст, але рівна, як струна, гнучка, як тополя, гарна, як червона калина, довгообраза, повновида, з тонким носиком. Щоки, червоніли, як червонобокі яблучка, губи були повні та червоні, як калина. На чистому лобі були ніби намальовані веселі тонкі чорні брови, густі-прегусті, як шовк».

Це характеристика основних образів твору “Кайдашева сім’я”. Для отримання повнішої картини варто прочитати повиний твір.

# data[].attributes.headline
Висловлювання відомих людей про творчість Івана Нечуй-Левицького

# data[].attributes.subject
Висловлювання відомих людей про творчість Івана Нечуй-Левицького

# data[].attributes.body
«Іван Левицький — се великий артист зору, се колосальне, усеобіймаюче око України»
(І. Франко).
«Кайдашева сім’я» з погляду «на високо-артистичне змалювання селянського життя і добру композицію належить до найкращих оздоб українського письменства»
(І. Франко).
«Яка прекрасна мова! Читав — наче погожу воду у спеку пив. Яке знання народних звичаїв, народного життя!»
(М. Коцюбинський).
«Жодна література світу не має такого правдивого, дотепного, людяного, сонячного, хоч дещо затьмареного тугою за кращим життям, твору..., як «Кайдашева сім’я» Нечуя» (М. Рильський). «Кайдашева сім’я» — сумний твір, повість-трагікомедія»
(С. Процюк).
«Кайдашева сім’я» — це модель всієї України. Автор блискуче розкрив деякі непривабливі риси нашої національної вдачі, які існують поза часом. Україна XXI ст. залишається схожою на «Кайдашеву сім’ю»
(В. Панченко).

# data[].attributes.headline
Особливості творчості          І. С. Нечуя-Левицького:

# data[].attributes.subject
Особливості творчості          І. С. Нечуя-Левицького:

# data[].attributes.body
увів в українську літературу нові теми й мотиви, змалював їх яскравими художніми засобами;

у соціально-побутових оповіданнях та повістях відобразив тяжке життя українського народу другої половини XIX ст., показавши життя селянства й заробітчан, злиднями гнаних з рідних осель на фабрики та рибні промисли;

на відміну від своїх попередників — Г. Квітки-Основ’яненка та Марка Вовчка — він докладніше розробляв характери, повніше висвітлював соціальний побут, показував своїх героїв у гострих зіткненнях з соціальними умовами;

своєрідна риса стилю І. Нечуя-Левицького — тонке поєднання реалістичної конкретності описів, великої уваги до деталей портретів та особистісних характеристик, побуту, обставин праці, особливостей мови та поведінки персонажів з живописною образністю, емоційністю, тяжінням до яскравих епітетів;

тонкий гумор.

# data[].attributes.headline
Основна характеристика повісті

# data[].attributes.subject
Основна характеристика повісті

# data[].attributes.body
Жанр: яскравий зразок реалістичної соціально-побутової повісті, у якій на матеріалі повсякденного життя селянства розкриваються характерні риси вдачі українського народу, його індивідуалізм, прагнення жити окремим, самостійним життям.

Новаторством І. Нечуя-Левицького в зображенні побуту селян були реалістичні тенденції (життя без прикрас).

Соціально-побутова повість — вид епічного твору, головна увага якого зосереджується на розкритті суперечностей і закономірностей суспільного життя, соціальній зумовленості дій і вчинків персонажів, зображенні їх у побутовому середовищі.

Жанрова специфіка повісті полягає в тому, що зображення повсякденного життя родини Кайдашів розгортається в найрізноманітніших побутових виявах, які часто окреслюються в гумористичному плані. Схильність до відтворення комічних недоречностей письменник вважав однією з рис характеру українців, елементом національної психіки, багатої, за його ж спостереженням, «на жарти, смішки, штукарства та загалом на гумор, ще часом і дуже сатиричний».

Особливості композиції
Розгортання сюжету за принципом нагнітання епізодів, сцен, колізій, завдяки чому виразно окреслюється характер конфлікту. Смислову роль відіграють численні діалоги.

Основний конфлікт повісті — соціальний. Перед читачем проходять епізоди постійних сварок у сім’ї та короткочасних примирень, які знову ж таки швидко перериваються загостренням суперечностей, викликаних відстоюванням своїх прав на власність.

Основні персонажі: старий Омелько Кайдаш та його дружина Маруся, сини — Карпо та Лаврін, невістки — Мотря і Мелашка.

Головна думка повісті: через показ конкретних буденних ситуацій автор змальовує здрібніння людської душі. Духовна роз’єднаність, спричинена відсутністю прагнення зрозуміти одне одного, — це те лихо, яке отруює кожний день життя і батьків, і їхніх синів та невісток.

# data[].attributes.attachment_link.title
ФБ сторінка Нечуя-Левицького

# data[].attributes.headline
Виконати тестові завдання

# data[].attributes.subject
Виконати тестові завдання

# data[].attributes.body
https://onlinetestpad.com/ua/test/76504-%d1%96nechuj-levickij-kajdasheva-s%d1%96m%60ya

# data[].attributes.attachment_link.title
Ейдос-конспект

# data[].attributes.body
Завдання: підтвердити або спростувати запропоноване висловлення.
1.     На току два Кайдашеві сини , Карпо та Лаврін, поправляли місця для стіжків і вели розмову про одруження ...

2.     Боротьбу за мотовило між Кайдашихою й невісткою Лаврін насмішкувато назвав жіночим фехтуванням ...

3.     Мотря й гарна, й трохи бриклива, і в неї й серце з перцем ...

4.     Зав’язка конфлікту в родині Кайдашів настає після одруження Карпа з Мелашкою ...

5.     Батька Мелашки звали Охрім ...

6.     Карпа було обрано помічником волосного ...

7.     Перебуваючи у Києві, Мотря вирішила залишитися у проскурниці ...

8.     Коника із хліба виліпив Лаврін ...

9.     Автор «Кайдашевої сім’ї» співчуває Омельку через те, що герой мав велику пристрасть до чарки ...

10.                        Для опису «білої гарячки» старого Кайдаша автор використовує народні перекази про нечисту силу ...

11.                        Наприкінці твору Карпо пересадив грушу ближче до своєї хати ...

12.                        У зовнішності героїв І. Нечуй-Левицький уміє майстерно передати їхнє прагнення стати освіченими й культурними ...