# data[].attributes.body
21 вересня у другому за величиною нікарагуанському місті Леоне, в місцевому Робочому клубі відбулася фієста з нагоди проголошення диктатора кандидатом в президенти на новий термін. Винуватець торжества знаходився тут же. У самий розпал вечора, коли за столом, де сидів Тачо, проголошували черговий тост за майбутній успіх кандидата, а оркестр грав популярну мелодію мамбо "кабалу негро" (чорна кінь), один з танцюючих (то був Рігоберто зі своєю партнеркою) непомітно наблизився до столика президента і чотирма пострілами тяжко поранив Сомосу

Після замаху Сомосу відправили вертольотом в госпіталь американської зони Панамського каналу, куди прибули надіслані президентом Д.Ейзенхауером хірурги. Незважаючи на їхні старання, 29 вересня Сомоса помер. Так безславно закінчив свої дні 60-річний Тачо.

За життя він говорив: "Думаю перебувати при владі 40 років, але якщо США розсудять інакше, то я готовий покинути президентський палац хоч завтра".

Він утримував владу трохи більше 20 років і пішов у світ інший по волі не американців, а їх супротивників.
.

# data[].attributes.headline
Зовшішня політика

# data[].attributes.subject
Зовшішня політика

# data[].attributes.body
У роки Другої світової війни Сомоса, порвавши з гітлерівською Німеччиною, пустив з молотка і скупив за безцінь німецьку власність, провів прогресивний за змістом Кодекс праці, дозволив діяльність Нікарагуанських соціалістичної партії і навіть встановив дипломатичні відносини з СРСР.

Після закінчення Другої світової війни Сомоса, передбачаючи активізацію противників його правління, виступив з широкими обіцянками реформ, які так і залишилися тільки обіцянками.

Сомоса чотири рази переписував в своїх інтересах Конституцію Нікарагуа, а міністрів міняв, як рукавички. Послідовник Гітлера, Муссоліні і Хірохіто, які дарували йому свої портрети з зворушливими написами, він з вступом США в Другу світову війну швидко перетворився в "демократа", а потім знайшов контакти з сіоністами, зробивши їх людини І. Араз своїм послом для особливих доручень у Західній Європі.

# data[].attributes.headline
Внутрішня політика

# data[].attributes.subject
Внутрішня політика

# data[].attributes.body
Сомоса заборонив діяльність опозиційних політичних партій. Єдино дозволена Ліберальна партія перебувала повністю під його контролем.

Отримавши неподільну владу над Нікарагуа, Сомоса вжив всю свою енергію на особисте збагачення. У 1939 році його капітал склав 4 мільйони доларів. А в 1944 році Сомоса володів вже майном і доходами, які заслуговують окремого списку. Ось він:
1) 51 скотарське, 46 кавових, 400 тютюнових маєтків;
2) золоті шахти Сан-Урбина;
3) 50 відсотків акцій єдиного в Нікарагуа цементного заводу;
4) 50 відсотків акцій сірникової фабрики "Момотомбо" (щоб позбутися від конкуренції, диктатор заборонив імпорт запальничок);
5) газета "Новедь-дес";
6) половина всіх деревообробних фабрик;
7) чотири електростанції;
8) прибуткові будинки в Мексиці, Майамі і Коста-Ріці;
9) найбільші в країні молочні комбінати "Салуд" і ПОЛАКС; 10) чотири м'ясокомбінату.

Крім того, Сомоса щорічно привласнював собі 175 000 доларів, які платили Нікарагуа у вигляді податків іноземні фірми, що діяли в країні.

# data[].attributes.headline
Президентські вибори

# data[].attributes.subject
Президентські вибори

# data[].attributes.body
Одночасно Сомоса осадив президентський палац в Манагуа. Рамон мав намір боротися, але боягузливий президент, побоюючись розгрому, наказав йому скласти зброю. Кілька днів по тому Сакаса, Еспіноса, Чаморро і інші противники Сомоси втекли з Нікарагуа, відкривши тим самим Тачо шлях до влади.

У вересні 1936 року проводилися вибори президента. Спершу виборча комісія повідомила, що Сомоса отримав 79 000 голосів, а його супротивник Леонардо Аргуельо - 1200. Але ці цифри переможець порахував непереконливими. Остаточний підрахунок "показав", що за Аргуельо проголосували всього 169 чоловік, а за Тачо - 107 000.

1 січня 1937 року Сомоса офіційно вступив на посаду президента Нікарагуа на 4-річний термін.

# data[].attributes.headline
Прихід до влади

# data[].attributes.subject
Прихід до влади

# data[].attributes.body
21 лютого 1934 року національний герой Нікарагуа був убитий. У цю ж ніч національні гвардійці увірвалися в кооператив. Почалася різанина беззбройних сандинистов, яка тривала до ранку. Загинуло більше трьохсот чоловік, в основному жінок і дітей. Врятуватися вдалося лише одиницям. Тепер уже ніхто не стояв у Сомоси на шляху до влади.

Кров, пролита тієї ночі, стала початком грандіозного терору. За своє порівняно недовге існування Національна гвардія знищила 300 000 никарагуанцев - понад 10 відсотків населення країни.

# data[].attributes.headline
Дитинство і Юність

# data[].attributes.subject
Дитинство і Юність

# data[].attributes.body
1 лютого 1896 року народився Анастасіо Гарсія Сомоса, або Тачо, як його називали в дитинстві.

Тачо рано став захоплюватися азартними іграми, вином і жінками. Батько відправив його до Філадельфії, в бізнес-школу, але в Америці Анастасіо замість навчання зайнявся перепродажем старих автомобілів, а доходи від свого бізнесу просаджував в гральних закладах.

Тоді Сомоса-старший повернув сина в Нікарагуа, придбав для нього трактир і одружив на Сальвадорі, дочки доктора Луїса Х. Дебайле і Касимиро Сакаса, сестри майбутнього президента Нікарагуа Хуана Сакаса.

Дуже скоро трактир пішов з молотка за карткові борги, та ж доля спіткала і маєток Сан-Маркос, що дісталося Анастасіо в спадок від батька. Щоб поправити фінансові справи, Анастасіо став фальшивомонетником.

# data[].attributes.body
29 вересня 1956 (60 років)
Манагуа, Нікарагуа

# data[].attributes.body
1 лютого 1896
Манагуа, Нікарагуа

# data[].attributes.headline
Анастасіо Сомоса Гарсіа

# data[].attributes.subject
Анастасіо Сомоса Гарсіа

# data[].attributes.body
Нікарагуанський державний діяч. Офіційно був 33-ім та 35-тим президентом Нікарагуа, але фактично був диктатором з 1936 року до своєї смерті.