# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.attachment_link.title
Музична культура країн Арабського Сходу

# data[].attributes.headline
Федотова Аліна 10-Б

# data[].attributes.subject
Федотова Аліна 10-Б

# data[].attributes.body
Шедеври арабо-мусульманського мистецтва по праву займають одне з чільних місць у художній скарбниці людства. Своєрідністю художньої культури ісламського світу була відсутність у ній пластики, оскільки релігія забороняла зображати Аллаха й усе, що належало до сфери божественного.

Перетнувши географічні кордони Аравійського півострова й розширюючи свої володіння на захід і схід, араби, котрі ще зовсім недавно були здебільшого кочовиками, зіткнулися з культурою країн, які успадкували надбання давніх цивілізацій. До складу Арабського халіфату ввійшли землі з традиціями грецької та римської культури, наприклад багаті візантійські колонії — Сирія й Палестина. В 711—714 роках була захоплена Іспанія, або аль-Андалус, як її називали араби. Хто знає, які релігійні символи прикрашали б храми в Західній Європі в наш час, коли б франки на чолі з Карлом Мартеллом на початку жовтня 732 року не розгромили арабські війська й не змусили їх відійти до Піренеїв. У 633—651 роках арабам підкорилися всі володіння сасанідського Ірану. Культура Ірану, що досягла в епоху Сасанідів особливої врочистості й досконалості, була тим середовищем, яке істотно впливало на становлення засад самостійного художнього світобачення арабів. Вони зробили значний внесок у світову літературу й поезію, філософію й медицину, математику й астрономію, географію та історію, явили людству прекрасні і оригінальні твори мистецтва.

# data[].attributes.headline
Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.subject
Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.body
Цікаві факти про мистецтво арабського сходу
1. Іслам є наймолодшою із трьох світових релігій. Якщо християнство і буддизм виникли у стародавню епоху, то іслам - у період раннього Середньовіччя.
2. Мусульмани щоденно виконують
п'ятиразову молитву (намаз),
дотримуються посту впродовж місяця Рамадан, здійснюють хоча б раз за життя паломництво в Мекку до головної святині Каби чорного каменя (оплавленого метеорита), який вважають магічним посланням Аллаха.
3. Нині іслам охоплює населення понад 120 країн переважно Азії та Північної Африки, у 28 з них він оголошений офіційною релігією. В інших регіонах існують мусульманські громади й духовні центри, зокрема в Україні.
4. Сьогодні більшість мусульман не є арабами. Проте мусульманське мистецтво різних країн обʼеднане духом спільної релігійної ідеології та художнімп канонамп,
закладеними ще арабськими народами.
5. В архітектурі арабо-мусульманського культурного регіону впрізняють культові і світські споруди. До останніх належать житлові будинки, караван-сараї, ринки тощо, які зберігають доісламські арабські традиції.
6. Мечеть у Медині, споруджена ще за життя Магомета, стала взірцем для створення інших мечетей Багдада, Дамаска, Каїра, Стамбула.
7. Найпоширенішою культовою спорудою і спиволом духовної культури мусульман є мечеть - місце для молитви і богослужіння. Тут можна побачити зразки різних видів мистецтва.
8. До перлин ісламської архітектури належить Блакитна мечеть у Стамбулі
- грандіозна споруда з
каскадом сферичних куполів і шістьма мінаретами. Їі інтерʼєр, розкішно оздоблений кахлями, зачаровує сяючим мерехтінням відтінків синьо-блакитних кольорів завдяки світлу, яке проникає крізь численні вікна. У дворі - фонтан, адже мусульмани вмиваються перед тим, як зайти до храму.

# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Роман Скробало

# data[].attributes.attachment_link.title
Культура арабів та їх досягнення. Кааба. Бедуїни. Альгамбра.

# data[].attributes.headline
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.subject
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.headline
Лубяна Катерина 

# data[].attributes.subject
Лубяна Катерина 

# data[].attributes.body
Спочатку культура арабів була нижчою від культури завойованих ними країн. Та незабаром араби увібрали краще з античної культури і культур інших підкорених народів, створивши на цій основі свою власну високу цивілізацію.Вплив арабської культури продовжував позначатися і після розпаду халіфату на окремі феодальні держави, й навіть після вигнання арабів із завойованих ними країн. У кожній з них, з огляду на обставини, що склалися, архітектура була достатньо самобутньою, але з переважанням загальних рис. Їх формуванню сприяли інтенсивні зв’язки з народами халіфату, схожість шляхів розвитку феодалізму та природних умов, спільність культурних та побутових традицій, загальне віросповідання і т. ін.Щодо будівельних конструкцій, то характерними стають кам’яні перекриття у формі різноманітних склепінь, куполів та арок. При цьому нерідко конструкція трактується не тектонічно, а художньо, переростаючи у декоративний мотив. Наприклад, араби охоче використовували стрілчасті арки, склепіння і куполи. Їх профіль зменшує силу розпору і дозволяє обходитися при зведенні конструкції без кружал.
Стрілчасті арки більш стійкі до сейсмічних поштовхів, їх "замок" більш гнучкий і менше схильний до руйнування.

# data[].attributes.headline
Арабо-мусульманський регіон Клокова Варвара 10А

# data[].attributes.subject
Арабо-мусульманський регіон Клокова Варвара 10А

# data[].attributes.body
Арабо-мусульманська культура зробила значний внесок до скарбниці світової культури. Вона сама - одне з досягнень людства й тому
заслуговує на повагу та розуміння.
Зміцнюючи свою владу, араби заселяли старі міста, а також, як римляни свого часу, засновували на завойованих землях військові табори.
Техніка будівничих породила особливі конструкції з глини, цегли й каменю. Були створені різноманітні форми арок — стріль-частих, підковоподібних, багатолопасних, фестончастих, — винайдені особливі системи склепінчастого перекриття.
Мечеть Фейсала – національна мечеть в Пакистані і одна з найбільших у світі, відома завдяки своїм розмірам, площею 5 тис. кв м, вона здатна вмістити 300 тис. віруючих. Була збудована за сприяння Саудівської Аравії, бюджет будівництва - $120 млн.

# data[].attributes.headline
 Біла Амалія 10-Б Блакитна мечеть у Стамбулі 

# data[].attributes.subject
 Біла Амалія 10-Б Блакитна мечеть у Стамбулі 

# data[].attributes.body
Блакитна мечеть - одна з найвідоміших визначних пам'яток Стамбула, розташована в самому центрі старого міста. У мусульманському світі її знають як Ахмедійе або мечеть Султанахмет, і шанують як головну ісламську святиню і символ міста.
Мечеть створювалася на честь 14-го султана Османської імперії Ахмеда I - особистості значущою як для турецької нації, так і для історії в цілому.
Традиційно мечеть являє собою цілий комплекс різних служб, куди можуть входити далеко не тільки простору для служб і обмивань, а й школа, медресе (релігійний навчальний заклад для старших школярів і юнаків), семінарія, Імарет (благодійна їдальня для малозабезпечених), лікарня, баня, ринок і т. д. Так сталося і з Блакитний мечеттю. Фактично це був місто в місті.
Архітектурно мечеть являє собою змішання двох стилів - класичного османського і візантійського. Складно не помітити очевидні моменти подібності мечеті з сусідньої Айя-Софією, особливо в зовнішніх формах і куполі.
Блакитна мечеть створювалася з каменю і мармуру, що абсолютно закономірно. Камінь - найдоступніша в гірських районах порода, а близькість Мармурового моря давала необмежені можливості для використання мармуру.
У Блакитної мечеті шість мінаретів! Чотири мінарети розташовуються по кутах мечеті і мають свої балкони. Ще два мінарету поставлені у внутрішньому дворі.

# data[].attributes.headline
Федотова Аліна 10-Б

# data[].attributes.subject
Федотова Аліна 10-Б

# data[].attributes.body
Музична культура Індії

Протягом принаймні п'яти тисячоріч Індія виробила і зберегла глибоко оригінальну культуру, що належить до великих досягнень світової цивілізації. В умовах багатовікового панування рабовласників і поміщиків індійський народ затворів чудеса мистецтва. Не менш видатним є й індійське музичне мистецтво.
З незапам'ятних часів у піснях народу відбиті картини життя і роботи трудівників індійської землі. Поезія тяжкої праці, його гіркота, борошна, його руху, звуки, ритм — усе це втілено в музиці з майстерністю, що сполучить художню правду, емоційність і тонку добірність форми. Індія, землеробська країна, ще в стародавності створила селянські пісні про врожай — бенгальські, тамільські, ассамійські; пісні молотилщиц, ритмічно вигадливі селянські пісні лауни і багато хто інші. Індія — країна великої архітектури, древніх міст із їхніми зміцненнями, палацами, храмами.

Звідси стародавні пісні будівельників — мулярів, покрівельників, тесль, різьбярів по дереву і каменю. Далі, Індія — країна великих рік (Ганг, Інд, Брамапутра) і морських узбереж, де здавна печуть свої пісні-корабельники, човнярі, веслярі. Пісенне мистецтво індійського народу відбило й інші своєрідні риси праці, побуту, природи, флори і фауни країни. До числа дуже древніх відносяться, пісні погоничів слонів і буйволів, пенджабські пісні погоничів-верблюдів — таппа, пастушачі пісні, пунги — пісні приборкувачів кобр.
Час виникнення багатьох наспівів невідомо скільки-небудь точно, ню ми неминуче повинні звертатися до фольклору, тому що в ньому живуть і звучать найдавніші джерела національного пісенного стилю. Тому він укладає в собі не тільки принадність місцевого колориту, але і глибоко народну душу мистецтва минулого.

# data[].attributes.headline
Білоус Вероніка 10-в

# data[].attributes.subject
Білоус Вероніка 10-в

# data[].attributes.body
Арабо-мусульманське мистецтво - це мистецтво, що розвивалося в країнах, що прийняли іслам як державну релігію, включаючи Сирію, Єгипет, Іран, Середню Азію, Північну Африку, Іспанію та Індію. Воно було сильно вплинуте ісламською культурою, традиціями та релігійними поглядами.

Арабо-мусульманське мистецтво має багато різновидів, включаючи архітектуру, малюнок, живопис, гравюру, вишивку, кераміку та інші види рукоділля.

У арабо-мусульманському мистецтві часто використовуються геометричні форми, абстрактні рисунки, а також гарні комбінації кольорів і текстур.

Один з найвідоміших видів мистецтва арабського сходу - це каліграфія. Каліграфія - це мистецтво написання текстів у вигляді художнього зображення, яке виконується звичайно за допомогою пера або кисті. Арабська каліграфія відома своїми складними формами та лініями, які часто виконуються на папері, камені, дереві та інших матеріалах.

Іншим видом мистецтва арабського сходу є мозаїка. Мозаїка - це мистецтво створення зображення з невеликих фрагментів, зазвичай керамічних, скляних чи кам'яних плиток. Традиційна арабська мозаїка складається з різних форм та кольорів, що утворюють складні геометричні орнаменти та графічні зображення.

Також в арабському мистецтві дуже важливим є орнаментика та різноманітні графічні зображення, такі як геометричні орнаменти та візерунки. Ці елементи декорували все, від споруд та меблів до книг та рукописів.

Мусульманське мистецтво включає в себе різноманітні форми високої мистецької культури, що розвивалися в межах ісламського світу з моменту заснування релігії Ісламу в VII столітті.

Одна з найвідоміших форм мусульманського мистецтва - це архітектура. Мечеті (мусульманські святині) є одними з найвищих досягнень мусульманської архітектури. Вони відомі своїми куполами, мінаретами, арками, декоративним різьбленням та мозаїкою. Серед найбільш відомих мечетів можна назвати Мечеть Кайруан у Тунісі, Мечеть Султана Ахмеда в Стамбулі, та Мечеть Аль-Харам у Мерці, Саудівська Аравія.

Інші види мистецтва, що є характерними для мусульманського світу, включають каліграфію, мозаїку, різьблення по дереву та металу, текстильні вироби та килими. Мистці зазвичай використовують геометричні та рослинні орнаменти, щоб створити красиві та складні візерунки. Каліграфія (мистецтво письма) також має важливе значення в ісламському мистецтві, оскільки письмо є священним в ісламі та використовується для написання Корану.

Арабо-мусульманське мистецтво відіграло важливу роль у розвитку світової культури. Його вплив можна бачити в різних аспектах мистецтва та архітектури в багатьох країнах, які мають ісламську культуру

# data[].attributes.headline
Єгоров Артем Юрійович 10-А

# data[].attributes.subject
Єгоров Артем Юрійович 10-А

# data[].attributes.body
Мистецтво індійського
культурного регіону
Вже в II столітті дон. е. на скелястому березі річки Вагори в
штаті Махараштра стали з`являтися висічені в 70-
метровій стіні каньйону печери, де відлюдники шукали тиші
і самоти. Вдаючись в споглядання і роздуми, буддійські ченці
безупинно працювали, створивши за кілька сотень років
цілий комплекс з 31 печери. Витончена кам`яна різьба колон
і химерна розпис стін роблять печери Аджанти (отримали
це ім`я за назвою довколишнього села) одним з найцікавіших
об`єктів Всесвітньої культурної спадщини ЮНЕСКО.
https://www.youtube.com/watch?v=luoXQbSquvs&embeds_euri=https%3A%2F%2Fsway.office.com%2F&embeds_origin=https%3A%2F%2Fsway.office.com&source_ve_path=MjM4NTE&feature=emb_title

# data[].attributes.headline
Єгоров Артем Юрійович 10-А

# data[].attributes.subject
Єгоров Артем Юрійович 10-А

# data[].attributes.body
Архітектура

Живопис

Музика

Арабського Сходу

В основу культури багатьох народів Близького Сходу, Середньої Азії, які зробили значний внесок у розвиток світової цивілізації, покладені традиції ісламу.

Іслам

— наймолодша з трьох світових релігій,

що сформувалася у VII столітті в Аравії. Засновником вважається пророк Магомет

(570-632 рр.). Прихильників ісламу називають мусульманами.
Започаткування ісламу – віри в єдиного бога Аллаха – пов'язано з діяльністю пророка Магомета або Мухаммада (570-632).

Це був історичний діяч, який заснував мусульманську громаду

в Аравії, проповідуючи серед арабів Священне Писання,

записане згодом в Коран.

За відносно короткий історичний період іслам став панівною релігією на Близькому Сході й поширився за межами Аравійського півострова від Індії до Іспанії. Нині іслам охоплює населення

понад 120 країн переважно Азії та Північної Африки.

Сьогодні більшість мусульман не є арабами. Проте мусульманське мистецтво різних країн об'єднане духом спільної релігійної ідеології та художніми канонами, закладеними ще

арабськими народами.

Мистецтво Арабо-мусульманського культурного регіону прекрасне та оригінальне, неповторне й загадкове. Однією з його особливостей є витончена краса і декоративність.

Великого розвитку набула каліграфія. Мистецтво каліграфії вважалося найблагороднішим, каліграфи мали велику пошану в

суспільстві, у них були свої «академії». Високорозвинена каліграфія була письмом не лише релігії, а й поезії, філософії, науки.

В архітектурі арабо-мусульманського культурного регіону вирізняють культові і світські споруди. З-поміж характерних – це палаци правителів, медресе (богословські школи різного рівня), караван-сараї (будинки для відпочинку на торговому шляху),

криті ринки, фортеці з брамами та баштами.

Найпоширенішою культовою спорудою і символом духовної культури мусульман є мечеть – місце

для молитви і богослужіння.

# data[].attributes.headline
Єгоров Артем Юрійович 10-А                   Культура Північної Америки  

# data[].attributes.subject
Єгоров Артем Юрійович 10-А                   Культура Північної Америки  

# data[].attributes.body
Культура Північної Америки охоплює звичаї та інші результати проявів людської творчої діяльності, що були досягнуті у Північній Америці. Зародження північноамериканської культури розпочалося у період між 40 000 і 16 500 роками тому, у період танення крижаного покриву, що був сформований у період останнього льодовикового максимуму. Саме це дозволило палеоіндійським народам мігрувати з території Азії на північноамериканський континент через Берингів перешийок, сформувати певну самобутність і врешті-решт породити такі цивілізації, як імперія ацтеків або цивілізація будівельників курганів. Але у зв'язку з колонізацією Північної Америки країнами Європи і подальшою масовою міграцією з європейських країн з XVII століття в північноамериканській культурі спостерігається все більший вплив Європейської цивілізації. Отримане в результаті поєднання європейських і місцевих звичаїв сформувало те, що зараз називають північноамериканською культурою.

# data[].attributes.headline
Демиденко Анастасия 

# data[].attributes.subject
Демиденко Анастасия 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Руслана Гібула

# data[].attributes.attachment_link.title
Мистецтво арабо мусульманського культурного регіону. Урок мистецтва в 10 класі.

# data[].attributes.headline
Логвиненко Поліна 10-а

# data[].attributes.subject
Логвиненко Поліна 10-а

# data[].attributes.body
Щороку понад два мільйони мусульман з усього світу збираються в Мецці, щоб здійснити хадж. Незалежно від свого походження та соціального класу, всі рівні перед Богом. Всі одягають простий одяг паломників, як символ єдності та рівності мусульманської громади. Кожен здоровий мусульмане має фінансові можливості, зобов'язаний зробити паломництво один раз у житті.

# data[].attributes.attachment_link.title
Саудовская Аравия. Умра | Медина И Мекка | Туризм

# data[].attributes.headline
Родіон Зінченко 10А

# data[].attributes.subject
Родіон Зінченко 10А

# data[].attributes.body
Інді́йська му́зика включає розмаїтість живих й історичних жанрів народної, популярної, естрадної й класичної музики. Індійська класична музика, представлена традиціями карнатак і хіндустані, сходить до Самаведи й описана як складна та різноманітна система, що впливає на зовнішній і внутрішній світ, у ряді трактатів перших століть нашої ери і середньовіччя. У сучасності вона пов'язана з високою традицією й особливо з релігійною практикою. Народна музика важлива для збереження ідентичности численних народів Індії. У період мусульманського завоювання індійська музика увібрала й асимілювала ряд традицій й інструментів арабської музики, а в період європейського колоніального панування — елементи й інструменти музики Європи. В XX столітті індійська музика за допомогою ряду видатних європейських та американських музикантів, а також кінематографу та рухів хіпі, нью-ейдж, прозелітичного вайшнавізму й інших стала одним зі значних компонентів музичної розмаїтості загальносвітової культури.

Танці в Індії охоплюють широкий спектр форм танцю, починаючи від стародавніх класичних або релігійних народних танців до сучасних стилів.

Три найвідоміших індійські божества, Шива, Калі і Крішна, як правило, представлені в танці. Існують сотні індійських народних танців, таких як Бгангра, Бігу, Самбалпура, Чхау і Гарба, а також інші танці представлені на регіональних фестивалях. Індія пропонує багато форм класичних індійських танців[en], кожна з яких може бути простежена у різних частинах країни. Показ індійських танцювальних стилів в індійських фільмах ознайомив із індійськими танцями світову аудиторію.

# data[].attributes.headline
Родіон Зінченко 10А

# data[].attributes.subject
Родіон Зінченко 10А

# data[].attributes.body
Культура Індії — одна з найдревніших у світі. Для цієї країни характерним є поліетнічний склад населення, яке називають індусами та індійцями. Численні нації й народності, що мешкають в Індії, розмовляють різними мовами й діалектами (близько 900). Державна мова — хінді, друга державна мова — англійська. Твори класичної літератури, релігійні й філософські праці написані зазвичай стародавньою літературною мовою — санскритом.

Індія — країна релігійної толерантності, походження таких світових релігій, як буддизм та індуїзм, що сповідує більшість населення. Із ними співіснують іслам, християнство, різні вірування.
Буддизм виник у VІ—V ст. до н. е. Його засновником був індійський принц Сіддхартха Гаутама, який пізніше дістав ім’я Будди, що на санскриті означає просвітлений. Будда вважав головним у вченні моральне вдосконалення людини. Він проповідував священні «істини»:

1 «все життя людини — страждання»;

2 «причина страждання — наші бажання»;

3 «щоб позбутися страждання, треба позбутися бажання», а це досягається через нірвану (згасання пристрастей, блаженство);

4 щоб обрати шлях порятунку, треба пройти вісім станів, оволодівши якими людина може досягти очищення і Вісім станів для досягнення очищення і спокою: правильне розуміння (що світ сповнений страждань); правильні наміри (визначити свій шлях, обмежити пристрасті); правильна мова — правдива і доброзичлива; правильні вчинки (добрі справи); правильний спосіб життя, що не шкодить живому; правильні зусилля; правильні помисли; вміння зосереджуватись, споглядати, заглиблюватись у пошуках істини.

Зображення заглибленого й одухотвореного Будди, насамперед у скульптурі, уособлює зміст буддійського вчення.

Індуїзм ґрунтується на поклонінні трійці верховних богів (Тримурті): Брахма — творець, Вішну — охоронець, Шива — руйнівник. Тримурті зображують як три боги, що стоять або сидять поруч, або як три боги зі зрослими тілами.
Індуїсти мають свої священні книги — Веди, однак суворих релігійних канонів у них немає. Будда в індуїзмі існує як десяте земне втілення Вішну. Йому передують дев’ять інших, серед яких головні — герой епосу «Рамаяна» Рама і міфологічний герой, великий учитель Крішна. Індуїзм проповідує вічність, переродження душ (реінкарнацію), зумовлене кармою (долею), яка залежить від вчинків самої людини.

.
Фольклорні й релігійні традиції здавна впливали на мистецтво індійського культурного регіону. Розквіт буддійського мистецтва в Індії припадає на період IV—VI ст., індуїстського — ХІV—ХVІІ ст.
Філософсько-релігійні погляди індусів утілилися в будівництві храмів, монументальній скульптурі й живописі.

У ранній період розвитку сакральної архітектури для зберігання реліквій Будди споруджували ступи. За легендою, Будда сам визначив форму ступи, перевернувши круглу чашу для збирання податків. Так ступа набула півсферичної форми — символ неба та безкінечності. У буддизмі вона означає нірвану Будди й самого Будду. У її центральній частині — уявна вісь Всесвіту, яка нібито з’єднує небо із землею.

Однією з найстаріших та найвеличніших ступ Індії вважають Велику ступу в Санчі (близько 250 р. до н. е.). Ворота огорожі покриті різноманітними скульптурами та рельєфами із зображенням людей, птахів, тварин (слонів і левів), рослинних орнаментів. Це своєрідна збірка релігійно-символічних, історичних, побутових сцен і образів, легенд про Будду.
У поєднанні з деталями зодчества вони утворюють єдиний гармонійний архітектурно-пластичний ансамбль, внесений до списку об’єктів Світової спадщини ЮНЕСКО. Зображення воріт розтиражоване в тисячах проспектів і буклетів, присвячених Індії, їх можна бачити на індійських банкнотах. А фігури зображених на воротах якшин — жіночих божеств природи — визначили ідеал жіночої статури в мистецтві Індії на багато століть наперед, ставши еталоном індійської скульптури.
Поширеним видом буддійської архітектури був печерний храм (чайтья). У самому «серці» Індії — в Аджанті є унікальний скельний комплекс із 29 печер-храмів рідкісної краси і майстерності з величезними молитовними залами, складними лабіринтами, прикрашений фресками й скульптурами.
Самобутність притаманна архітектурі індуїстських храмів з дахами у вигляді ступінчастої піраміди або витягнутого вістря. Типовим її зразком є грандіозний комплекс в Кхаджурахо (XI ст.), присвячений богу Шиві. З 85 храмових споруд нині залишилося лише 22. Стіни храму Кандар’я Махадева з вежами й колонами-шпилями обрамляють 646 зовнішніх і 226 внутрішніх скульптур. Барельєфи, що зображують чоловіків і жінок із виразною пластикою, граційними нахилами фігур, зокрема в еротичних сценах, передають складний примхливий ритм композиції
В архітектурі Індії епохи імператорської династії Великих Моголів (сер. XVI—XVII ст.) ісламські канони поєднані з місцевими індійськими, а також із перськими стилями. Це зумовило виникнення споруд неймовірної витонченості із симетричністю композицій, багатством декору.

Серед кращих зразків архітектури цього періоду — мечеть Джамі Масджид у Делі, що репрезентує державний стиль Великих Моголів. Вражають величезні розміри споруди, у якій одночасно можуть перебувати 25 тисяч осіб.
В епоху Великих Моголів найвищого розквіту досягла індійська мініатюра. Створювали ілюстрації до епосу «Махабхарата» і «Рамаяна», ілюструвалися збірки казок, історичні й біографічні хроніки. Серії мініатюр представляли місяці року, пов’язані з певним настроєм людини, тією чи іншою музикою, наголошуючи на єдності з природою. Характерний для індусів інтерес до людини спричинив виникнення портретного жанру. Значним досягненням індійського живопису став «могольський портрет», якому притаманні психологічні характеристики й реалістичність образів.

# data[].attributes.headline
Білоус Вероніка 10-в

# data[].attributes.subject
Білоус Вероніка 10-в

# data[].attributes.body
Музика, танці, кіно Індії.

Музика, танці та кіно Індії відображають багату історію та культуру цієї країни.

Музика Індії має свої коріння в давній індійській класичній музиці, яка включає в себе вокальну та інструментальну музику. Традиційна музика Індії також має великий вплив на популярну музику Індії, яка включає в себе багато жанрів, таких як боллівудська музика, фільмова музика та поп-музика. Індійська музика відома своїми складними ритмами та інструментами, такими як табла, ситар та гатам.

Танці в Індії також мають глибокі коріння у класичній індійській традиції, такі як бхаратнат'ям та катхакалі. Ці танці виконуються з використанням спеціальних рухів, які виражають різні емоції та ідеї. Танці також є важливою частиною багатьох фільмів Індії.

Кіно Індії, відоме як Боллівуд, є одним з найбільших кіноіндустрій у світі та має свої корені в кінематографії Індії з 1913 року. Фільми Боллівуду відомі своїми романтичними сюжетами, яскравими костюмами та великою кількістю пісень та танців. В останні роки з'явилися також фільми Інді, які зазвичай мають менш комерційну спрямованість та використовують більш реалістичні сюжети.

Усі ці елементи культури Індії є важливими частинами її.

# data[].attributes.headline
Музика Індії, Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.subject
Музика Індії, Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.body
Інді́йська му́зика включає розмаїтість живих й історичних жанрів народної, популярної, естрадної й класичної музики. Індійська класична музика, представлена традиціями карнатак і хіндустані, сходить до Самаведи й описана як складна та різноманітна система, що впливає на зовнішній і внутрішній світ, у ряді трактатів перших століть нашої ери і середньовіччя. У сучасності вона пов'язана з високою традицією й особливо з релігійною практикою. Народна музика важлива для збереження ідентичности численних народів Індії. У період мусульманського завоювання індійська музика увібрала й асимілювала ряд традицій й інструментів арабської музики, а в період європейського колоніального панування — елементи й інструменти музики Європи. В XX столітті індійська музика за допомогою ряду видатних європейських та американських музикантів, а також кінематографу та рухів хіпі, нью-ейдж, прозелітичного вайшнавізму й інших стала одним зі значних компонентів музичної розмаїтості загальносвітової культури.
Індійська музика є однією з найдревніших і самобутніх музичних культур. Її витоки сягають до цивілізацій Хараппи і Мохенджо-Даро (3-є тис. до н. е.). Важливий етап розвитку індійської музики пов'язаний із найдавнішими літературними пам'ятниками — Ведами, представлений речитацією священних текстів Ригведи та більш розвинутими мелодичними взірцями гімнотворчості, зафіксованими в Самаведі (веда мелодій). Поряд із культово-обрядовою ведичною традицією існували розвинені форми народного та світського мистецтва.

# data[].attributes.headline
Біла Амалія 10-Б Танці Індії 

# data[].attributes.subject
Біла Амалія 10-Б Танці Індії 

# data[].attributes.body
Для Індії танець займає взагалі дуже важливе і велике значення, це частина їхньої релігії.
В Індії вважається, що творцем і першим виконавцем танців був бог Шива, якого називали також Царем танцю.
У Стародавній Індії танець був
обов´язковою частиною релігійного ритуалу. Його виконували танцівниці — баядерки, які жили при храмі й присвячували своє життя богові.
На відміну від наших танців, в індійських є така особливість, якщо це хореографічна постановка, то одна й та ж сама комбінація повторюється мінімум 3 рази на протязі усього танцю, правда музика з кожним разом пришвидшується в темпі.
В Індії існує спеціальний трактат, в якому чітко розписано всю техніку міміки, а саме :

- 36 різноманітних поглядів;
- 13 рухів голови;
- 6 рухів носом;
- 7 рухів брів.
Звичайно, що окрім релігійного танцю в Індії існує ще й багато інших, кожен регіон має свій народний індійський танець, який відрізняється від інших : музикою, виконанням, костюмами та атрибутами.
Існують сотні індійських народних танців – наприклад, бхан-гра, біху, самбалпура, чхау і гарба, а також інші танці, представлені на регіональних фестивалях.
В індійському танці важливими є не тільки пластика тіла, але й рух кожного пальця, жест, погляд, що розкривають зміст танцю. Мета танцю – занурення глядача у стан екстазу, в якому розчиняється реальність світу. Це – своєрідний гіпноз. Погляд танцівниці постійно спрямований на глядача. Кожна сюжетна ідея розглядається з точки зору різних настроїв. Аура чарівності сприяє розумінню суті давніх оповідей. Цей стан підтримується за допомогою вокального й інструментального акомпанементу.

# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
жантип извергилович

# data[].attributes.attachment_link.title
индийский классический танец

# data[].attributes.headline
Біла Амалія 10-Б  Живопис Індії 

# data[].attributes.subject
Біла Амалія 10-Б  Живопис Індії 

# data[].attributes.body
Мистецтво Індії - культурні цінності, сформовані в Індії шляхом синтезу корінних та іноземних впливів. У сиву давнину про Індію знали як про "країну мудреців". Досягнення індійської цивілізації мали великий вплив на арабську та іранську культури. Більшість видів мистецтва Індії формувались під впливом Вед.

Індійське мистецтво протягом
свого існування позначене тісним
зв'язком з панівними в різних
періодах релігійними системами.

Майже всі його пам'ятки, що
дійшли до наших часів, мали
прикладний характер і були
взаємопов’язані з релігійними
віровченнями, народними
ремеслами, фольклором і
міфологією.

Скульптура, фрескові розписи,
книжкова мініатюра
створювалися на честь численних
божеств.

Найбільш ранніми індійськими картинами були наскальні малюнки доісторичних часів, петрогліфи, що зустрічаються в таких місцях, як скельні укриття Бхімбетки, деякі з них старші 5500 р.

Британці на початку 19 століття індійському мистецтву дали нове життя. Новий уряд вимагав від художників документувати життя та часи Індії. Картини англійської школи, як називали це нове мистецтво, бачили появу найбільших художників Індії всіх часів Раджа Раві Верма .

Серед інших важливих художників колоніального періоду - Джаміні Рой, Амріта Шергіл, Рамкінкер Бадж і Рабіндранат Тагор . Після здобуття незалежності індійське мистецтво стало більш різноманітним, і такі художники, як Макбул Фіда Хуссейн, Френсіс Ньютон Соуза, Субодх Гупта, Деваййоті Рей, Судіп Рой, Пареш Мейті та Босе Крішнамачарі завоювали міжнародне визнання.

# data[].attributes.headline
Іванисик Вероніка, 10-В.

# data[].attributes.subject
Іванисик Вероніка, 10-В.

# data[].attributes.body
Факти про індійські танці.
Для Індії танець займає взагалі дуже важливе і велике значення, це частина їхньої релігії.
Я думаю, що багато хто з нас чув про такого Бога як Шива, так от для індійців це не просто Бог, а Бог танцю, якому вони всі поклоняються. Окрім цього танець Бога Шиви не міг виконувати будь хто, його виконували спеціально навчені дівчата, яких називали – баядерками, цей танець був частиною майже кожного ритуалу в Індії, важливо знати що ці танцівниці віддавали цьому заняттю все своє життя.
Уявляєте, в Індії існує спеціальний трактат, в якому чітко розписано всю техніку міміки, а саме :

- 36 різноманітних поглядів;

- 13 рухів голови;

- 6 рухів носом;

- 7 рухів брів.

На відміну від наших танців, в індійських є така особливість, якщо це хореографічна постановка, то одна й та ж сама комбінація повторюється мінімум 3 рази на протязі усього танцю, правда музика з кожним разом пришвидшується в темпі.

# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В.

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В.

# data[].attributes.attachment_link.title
ТОП цікавих фактів про Індію

# data[].attributes.headline
Скульптура Індії Демиденко 10-А

# data[].attributes.subject
Скульптура Індії Демиденко 10-А

# data[].attributes.body
Перші скульптури в Індії датуються цивілізацією долини Інду, де були виявлені різьблення з каменю та бронзи. Це один з найперших випадків скульптури у світі. Пізніше, в міру подальшого розвитку індуїзму, буддизму та джайнізму, Індія виготовляла найскладніші скульптурні вироби з бронзи у світі, а також неперевершену різьбу в храмах. Деякі величезні святині, такі як в Еллорі, насправді не були побудовані з використанням блоків, а замість цього вирізані із твердої скелі, що робить їх найбільшими та найскладнішими скульптурами у світі. Були створені навіть спеціальні школи скульптури. Більшість скульптур мали культовий характер. Але поряд з релігійною існувала і світська скульптура. Протягом 2–1 століть до н. е. у крайній північній Індії, на території сьогоднішнього південного Афганістану та північного Пакистану, скульптури стали більш чіткими, представляючими епізоди життя та вчення Будди. Індія мала давні скульптурні традиції, володіла багатою іконографією, Будда ніколи не був представлений у людській формі до цього часу, а лише за допомогою деяких його символів. Це може бути тому, що буддійська скульптура Гандхари в сучасному Афганістані демонструє грецький та перський художній вплив.

Скульптури з рожевого пісковику Матхури еволюціонували в період Гупти (4-6 століття), щоб досягти дуже високої точності виконання та делікатності в моделюванні. Нові скульптури в Афганістані, в ліпнині, сланці або глині, демонструють дуже сильне поєднання індійської манеризму після Гупти та класичного впливу, елліністичного чи, можливо, навіть греко-римського. Тим часом деінде в Індії еволюціонували менш анатомічно точні стилі представлення людей, що призвело до класичного мистецтва, з яким знайомий увесь світ,.

# data[].attributes.headline
Логвиненко Поліна 10-а

# data[].attributes.subject
Логвиненко Поліна 10-а

# data[].attributes.body
У 2017 році Індія випустила 1966 художніх фільмів, з них Боллівуд 364 фільми. Bollywood-одне з найбільших центрів виробництва фільмів у світі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Індійське кіно відзначає своє 100-річчя: цікаві факти про "Боллівуд"

# data[].attributes.attachment_link.description
Перший індійський фільм був знятий у 1913 році. Індія відзначає сторіччя своєї кіноіндустрії . Перший повнометражний фільм країни "Раджа Харішчандра" був знятий 1913 року. У міфологічний сюжет цієї картини увійшли спецефекти, а також перевдягання чоловіків у жінок.

# data[].attributes.headline
Живопис Індії Варвара Клокова 10А

# data[].attributes.subject
Живопис Індії Варвара Клокова 10А

# data[].attributes.body
Традиційні сюжети — історії з міфології, зображення богів індійського пантеону, а також традиційні геометричні орнаменти, фантастичні людські фігури з великими виразними очима, схожими на риб і гострими носами, незвична барвиста природа. Обов'язковим елементом є світове дерево «кохбара», яке символізує благодать і достаток.
Для нанесення використовують і сьогодні тільки натуральні фарби, отримані з рослин або інших природних речовин. Наприклад, для чорного кольору — деревне вугілля або сажу, для білого — рисову муку, для жовтого кольору використовували коріння куркуми тощо. Картини пишуть або пензлем, або паличками, іноді просто пальцями. На початку 60-х рр. ХХ ст. митці, які писали у стилі Мадхубані, стали переносити свої твори на папір і вказувати авторство.

# data[].attributes.headline
Лубяна Катерина 

# data[].attributes.subject
Лубяна Катерина 

# data[].attributes.body
Мистецтво Індії - культурні цінності, сформовані в Індії шляхом синтезу корінних та іноземних впливів. У сиву давнину про Індію знали як про "країну мудреців". Досягнення індійської цивілізації мали великий вплив на арабську та іранську культури. Більшість видів мистецтва Індії формувались під впливом Вед. У давнину більшість споруд зводилося з дерева,тому не збереглися. Релігійна архітектура цього періоду представлена ​​печерними комплексами, храмами і ступами. Після народження сучасного індуїзму мистецтва джайнізму, буддизму та сикхізму процвітали під патронатом королів та імператорів. Прихід ісламу породив нову еру індійської архітектури та мистецтва. Найбільш ранні приклади включають комплекс Кутб, низку пам'яток, побудованих султанами Делійського султанату. Архітектура імперії Великих Моголів включає Червоний форт, Тадж-Махал, форт Агра, могилу Хумаюна, Джама-Масджид і Фатехпур-Сікрі

# data[].attributes.attachment_link.title
Pin by Нателла on Обои для телефона на любой цвет и вкус. | Ganesha puja, Ganesha, Lord ganesha paintings

# data[].attributes.attachment_link.description
Mar 25, 2021 - This Pin was discovered by Нателла. Discover (and save!) your own Pins on Pinterest

# data[].attributes.headline
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.subject
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.body
Стародавні індуси представляли Всесвіт як щось неймовірно велике і грандіозне. Саме це вплинуло на мистецтво в цілому і на архітектуру зокрема. Стародавні пам'ятники Індії, незважаючи на значні пошкодження, дивують своїми масштабами і барвистістю. Нерозривне сплетіння філософського світогляду з музикою, яка ніби застигла в камені, - це саме те, що вважається типовою індійської архітектурою. Погодьтеся, що неможливо уявити собі Давню Індію без храмів і палацових комплексів, прикрашених скульптурами, розписом, високими куполами і шпилями, вкритими золотом.

# data[].attributes.headline
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.subject
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Новини

# data[].attributes.attachment_link.title
Сучасне індійське кіно

# data[].attributes.headline
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.subject
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Руслана Гібула

# data[].attributes.attachment_link.title
Індійський культурний регіон  Сакральна архітектура і скульптура

# data[].attributes.headline
Пучина Вікторія 10А

# data[].attributes.subject
Пучина Вікторія 10А

# data[].attributes.body
Шива або Шіва — бог-руйнівник у трійці  головних богів індуїстського пантеону поряд з Брахмою і Вішну. Покровитель йоги та тантри.
Відгалуження індуїзму, що вважає Шиву головним божеством, називається шайвізмом. Це найстаріша та одна з найпопулярніших течій індуїзму. Традиційно вважається, що існує 1008 різних конфесій шайвізму, найбільшими серед яких є пашупата і лінгаятизм.

Прообразом Шиви був протоіндійський міфологічний персонаж Сіва (Сіван) — рогате божество доарійського населення Індії, зображення якого знаходили зокрема у Мохенджо-Даро. У ведійському варіанті йому відповідав Рудра — стихійне божество грози і бурі, червоношкірий і чорнявий мисливець з луком і отруйними стрілами, одягнений в звірячу шкуру. За однією з версій — також бог родючості, з яким пов'язувався фалічний культ. У Ведах Рудра — породження гніву Брахми, руйнівник, каратель, мешканець кладовищ, що посипає себе попелом з похоронних багать. В іншій іпостасі він же — Шива, захисник, покровитель медицини і тварин.

# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.attachment_link.title
Корейский традиционный королевский танец в исполнении народного ансамбля "Асадаль"

# data[].attributes.headline
Родіон Зінченко 10а

# data[].attributes.subject
Родіон Зінченко 10а

# data[].attributes.body
Для східного світогляду важливо усвідомлення людиною єдності духу і тіла, неба і землі, властиве буддизму. Це знайшло відображення і в розвитку мистецтва, зокрема архітектури. Буддійські пагоди з багатоярусними дахами спрямовані вгору, немов тягнуться до самого неба. Як шпилі готичних храмів, вони створювали враження Всесвіту. Ярусний стиль властивий світській, і духовній архітектурі Далекого Сходу.Символом столиці Китаю, Пекіна, є розташований в центрі Храм Неба, побудований в епоху династії Мін і нині занесений ЮНЕСКО до Переліку всесвітньої спадщини людства. Храм Неба свідчить про високий рівень майстерності, досягнутому китайськими зодчими п'ять століть тому.

У стародавній Японії велику частину споруд будували з дерева, оскільки це гнучкий матеріал і, в порівнянні з каменем, більш стійкий при землетрусах. Серед пам'яток дерев'яного зодчества, що дійшли до нас, виділяються синтоїстські храми з масивними дахами, виступаючими далеко за межі стін і надійно захищають їх від негоди.
Більшість старовинних архітектурних пам'яток Кореї загинули у вирі історії, однак те, що збереглося, стало національними святинями. Це найдавніша на Далекому Сході дерев'яна десятиметрова астрономічна вежа в місті Кенджу ( 647) , пагоди в монастирях Пунхванс і Чоннімс , південні двоярусні ворота Сеульської фортеці Намдемун , іменовані « національним скарбом номер один».

# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.attachment_link.title
Японські будинки: музей архітектури Едо ・ Токіо

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Юлия Дробышевская

# data[].attributes.attachment_link.title
Музика, танець, театр країн Далекого Сходу

# data[].attributes.headline
Пучина В 10А

# data[].attributes.subject
Пучина В 10А

# data[].attributes.body
Архітектура Японії - одна з небагатьох у світі, чиї твори аж до середини. XIX ст. будувалися з дерева. Усі найдревніші дерев'яні будівлі світу (з кін. VI вв.), що збереглися, знаходяться в Японії. Щонайпотужніший імпульс розвитку архітектури, як і усієї культури Японії, дало прийняття буддизму. Головним орієнтиром в архітектурі до XIX ст. був Китай, але японські архітектори завжди перетворювали заморські зразки на достовірно японські витвори мистецтва.

Про те, як виглядала добуддиська архітектура Японії, можна судити по будівлях двох шанованих синтоистских святилищ Исе і Ідзумо. Нинішні будівлі не древні, але відтворюють виразні древні форми: зроблені з колод зруби стоять на палях, мають високі двосхилі дахи з великим навісом і балками, що хрестоподібно стирчать. На їх форми орієнтувалися при реставрації більшості синтоїстських святилищ Японії в XIX ст. Характерна риса синтоїстських святилищ - ворота торі, що означають межі священної території; один з символів країни - святилища Іцукусіма (на захід від Хіросіми), що стоять у воді торі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия

# data[].attributes.attachment_caption
Дерево як головний елемент архітектури в Китаї

# data[].attributes.headline
Павлова М 10-А

# data[].attributes.subject
Павлова М 10-А

# data[].attributes.body
Стародавня китайська архітектура в основному базується на дереві. Зазвичай можна зустріти дерев’яні стовпи, балки, а також перемички, які використовуються для формування каркаса будівель. З іншого боку, стіни служать розділенням кімнат, але з тією особливістю, що насправді вони не несуть ваги споруди в цілому, як це характерно для інших будівель. Це унікальна особливість давньокитайської архітектури.

Варто також згадати, що особливість деревини вимагає методи антисептики перетворити власну прикрасу Китаю на архітектурний живопис. Не дарма, значна частина споруд і будівель, що мають велике значення в культурі країни, мають стелі в емалевому кольорі, а також вікна з вишуканим дизайном, красиві квіткові візерунки на дерев’яних стовпах, що в сукупності відображає високий рівень майстерності та багата уява китайських будівельників.

Слід також сказати, що планування внутрішнього дворикового комплексу є унікальним у Китаї. Тобто основна споруда розташована в центральній осі внутрішнього дворика, тоді як споруди, які вважаються менш важливими, розташовані ліворуч та праворуч. Ще цікавіше те, що вся конструкція цього типу будівель симетрична і якщо її порівнювати європейський архітектурний стильНеважко помітити, що китайський архітектурний стиль відкритий і закритий, а внутрішній дворик є ніби продовженням фарбувальної роботи, яку потрібно втілювати потроху.

І не лише це: ландшафт у кожному внутрішньому дворику різний, тому навіть коли відвідуються такі типи споруд, ми розуміємо, що всю архітектуру можна оцінити з різних точок зору. Так само зсередини будівель немає двох вікон, з яких вигляд завжди однаковий.

# data[].attributes.headline
  Мистецтво сад

# data[].attributes.body
Мистецтво садів ( Амалія Біла 10-Б)
Японські сади розбивають по всьому світу: у дворах будинків, у міських парках, а також в історичних місцях, наприклад, при буддистських та синтоїстських храмах, а також у старих замках.
У японській культурі садівництво – справжнє мистецтво, таке ж як мистецтво каліграфії. Перші японські сади з’явилися під впливом стилізованих китайських садів. Традиція створення японських садів передавалася від сенсея учневі.
Японські сади вважаються місцем, де людина йде від повсякденних стресів.
Камені використовуються для будівництва доріжок, мостів і переходів.
Вода повинна бути частиною природного пейзажу в японському саду. Тому тут ви не знайдете фонтанів. Вода тече плавно і м’яко. Над найкрасивішими водоймами часто вішають ліхтарі. У деяких садах навіть є висохлі ставки, причому, вони створюють той же ефект, що і повні.

# data[].attributes.attachment_link.title
Садово-паркове-мистецтво-Японії

# data[].attributes.attachment_caption
Мистецтво далекосхідного культурного регіону

# data[].attributes.headline
Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.subject
Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Футимська

# data[].attributes.headline
Архітетура Китаю Варвара Клокова 10А

# data[].attributes.subject
Архітетура Китаю Варвара Клокова 10А

# data[].attributes.body
На північний схід від Індії, за високими горами, знаходиться Китай. Стародавні китайці називали свою країну Піднебесною, або Серединним царством, бо вважали, що вона лежить посеред чотирьох морів.

У Китаї течуть дві великі ріки – Хуанхе і Янцзи. Слово Хуанхе означає "жовта ріка". Вода її справді жовтуватого кольору, тому що несе багато жовтої глини. Ця ріка в давнину часто змінювала своє русло, а в період дощів затоплювала поля і села. Тому її ще називали "рікою, що надриває серце", або "бичем Китаю". Згодом люди навчилися боротися з повенями. Вони будували греблі й копали канали – це легше було робити великим гуртом. Отже, в ІІ тисячолітті до н. е. на берегах Хуанхе постають великі поселення і виникає, як то було в інших країнах Сходу, держава.

Культура китайського народу – одна з найдавніших. Вона бере свій початок у IV тисячолітті до н. е., коли культура Єгипту тільки-но почала формуватися. А в середині II тисячоліття до н. е. Китай уже був великою державою. Його столиця Інь своїм блиском перевершувала багато міст стародавнього світу. Порох, компас, фарфор, шовк, папір, друковані книги, бібліотеки, університети з’явилися у Китаї набагато раніше, ніж у Європі. Китайська архітектура відзначається великою своєрідністю й суттєво вплинула на розвиток архітектури інших народів Сходу.

Однією з самих ранніх пам’яток, що збереглися, є Велика Китайська стіна, яка в давнину захищала країну від набігів кочівників з півночі. Велетенську стіну почали будувати у 215 р. до н. е. за наказом імператора Цінь-Шіхуан-ді – засновника імперії Хань, до складу якої увійшли сім завойованих ним малих царств. За переказами, два мільйони чоловік, які тисячами гинули від важкої праці (а на їхнє місце гнали нових робітників), звели "найдовше кладовище у світі" – "стіну у десять тисяч лі", про яку китайський народ склав сумні легенди. Для зведення стіни спочатку були розширені та об’єднані прикордонні укріплення колишніх царств.

# data[].attributes.headline
Яценко Дар'я 10- А

# data[].attributes.subject
Яценко Дар'я 10- А

# data[].attributes.headline
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.subject
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.body
В архітектурі Японії помітні запозичення з китайської архітектури. На відміну від китайських і створених в Японії під впливом китайського стилю будівель, для типово японських споруд характерна асиметрія. В цілому, для японської архітектури характерно прагнення до простоти. Споруди світлі і відкриті, в основному складаються з прямокутних елементів. Для традиційної японської архітектури аж до періоду Мейдзі головним будівельним матеріалом була деревина. Причинами використання дерев'яних конструкцій були доступність і простота виготовлення. Крім того, дерев'яні конструкції краще підходили для японського клімату, дозволяли забезпечити природну вентиляцію приміщень, а також дозволяли легко перемістити споруду, розібравши її і зібравши на новому місці. Традиційні дерев'яні житлові будинки простих японців, звані мінка (яп. 民家?), максимально пристосовані до клімату країни з частими землетрусами і дощами. Одно- або двоповерхова мінка має міцну каркасну конструкцію із товстих балок з несучою колоною в центрі будинку і розсувними дверима. Стіни не є несучими в конструкціями (позаяк створені з твердих сортів папіру), внутрішній простір ділиться на окремі приміщення за допомогою пересувних ширм. У таких будинках жили селяни, ремісники і торговці. В даний час мінка збереглися тільки в сільській місцевості.

# data[].attributes.attachment_caption
БУРЛЕШИНА ДАР‘Я

# data[].attributes.headline
Цікаві факти про ча-

# data[].attributes.body
Цікаві факти про ча-ча-ча:

1. Поширення ча-ча-ча за межами американського континенту сталося завдяки англійському викладачеві бальних танців П’єру Лавеллу. Побачивши на Кубі новий танець, який був схожий на румбу, але відрізнявся своїм гострим ритмом, він почав викладати його в Англії, як абсолютно новий оригінальний танець.

2. Музичний розмір виконання ча-ча-ча – 4/4, характерний темп: помірно-швидкий, 30-32 такти на хвилину, перша сильна доля  акцентується довжиною кроку.

3. Основні рухи ча-ча-ча багато в чому схожі з рухами мамбо і румби. Яскрава відмінність полягає в тому, що він створений на своєрідному чотиридольному ритмі, який неможливо переплутати з іншими.

4. Кроки в танці здійснюються на кожен удар, після чого обов’язково випрямляються коліна, крім цього для танцю характерний інтенсивний рух стегон.

5. Для виконання ча-ча-ча не потрібна велика площа, так як для цього танцю характерне мінімальне просування по залу. Танцюристи фактично рухаються на одному місці, однак, завдяки рухам на пальцях з перенесенням ваги вперед, створюють відчуття легкості і легкості.

# data[].attributes.headline
Логвиненко Поліна 10-А

# data[].attributes.subject
Логвиненко Поліна 10-А

# data[].attributes.body
Найвідоміший світовий шедевр .

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тётушка Сова

# data[].attributes.attachment_link.title
Чудеса світу. Велика китайська стіна.

# data[].attributes.headline
Родіон Зінченко

# data[].attributes.subject
Родіон Зінченко

# data[].attributes.body
Більша частина сучасного населення далекосхідного регіону належить до трьох основних груп монголоїдної раси: північної (корінні народи Сибіру і народи північно-східного Китаю); східної (монголи та північні китайці); змішаних та перехідних форм між монголоїдами й австралоїдами (південні китайці, індонезійці, народи Індокитаю, Японії).

Культурна самобутність далекосхідного регіону найкраще розкривається крізь призму китайської та японської духовної специфіки з доповненнями елементів індійської культури. Світоглядними орієнтирами в регіоні з давніх-давен слугували конфуціанство, даосизм, легізм, синтоїзм і буддизм. Усі вони мали величезний вплив на формування стилю мислення, способу життя і діяльності жителів регіону, були одночасно і релігіями, і філософсько- практичними системами. Так, буддист не втрачав традиційних язичницьких вірувань, що увібрали в себе даосизм і сінтоїзм, дотримувався настанов конфуціанства. Багато храмів стали змішаними, спільними для цих вірувань. Отже, все це – елементи, складові частини своєрідного цілого. Спробуємо дещо детальніше розглянути основні компоненти далекосхідної культури.

Китай. Територія Китаю тривалий час була майже цілковито ізольована природними географічними бар'єрами від усього іншого цивілізованого світу, в тому числі і від основної зони культурного обміну того часу – Середземномор'я. Китайський регіон десятки століть не мав постійної визначеної назви. Імперія в різні часи іменувала себе по-різному: Тянь-ся – "Піднебесна", Чжунго – "Серединна" (тобто та, що перебуває в центрі ойкумени), а часто Дайго – "Велика" держава". При цьому завжди добавлялось ім'я відповідної династії, які час від часу змінювались, наприклад: Дайціньго – при династії Цінь, Даймінго – при династії Мін.

Головним, найконсервативнішим і стабілізуючим компонентом духовної культури китайців є конфуціанство. Зупинимось дещо детальніше на головних вузлових моментах етичного вчення Конфуція. Його етику інколи умовно називають "етикою ритуалу", в якій подається нормативна програма праведного життя. На думку китайського мислителя, власне ритуал здатний поєднати доброчесність і щастя, волю окремої людини та її життя, витворити мир і злагоду в суспільстві.

Даосизм, як і конфуціанство, – одна з головних гілок китайської культури, поява якої припадає на VI ст. до н.е. і пов'язана з іменем легендарного мислителя Лао-цзи. Головною книгою життя Лао-цзи є "Дао де дзін" ("Книга про шляхи і доброчесності") – проповідь природності, життєвої спонтанності, тобто проповідь "цзи жань" – життя, яке не вимагає від людини жодних зусиль, а ґрунтується на власних природних ритмах.

На відміну від європейського регіону в Східній Азії народні вірування утворили міцну єдність з державною структурою. Замість обернення населення в нову віру і викорінення попередніх релігійних культів тут спостерігався процес поступової інфільтрації прийшлої світової релігії (буддизму)

Головні релігійно-філософські, світоглядні системи Китаю сформували особливий етно-ментальний тип людини. Так, книга "Китайці у себе вдома" (1909 р.) англійського місіонера Дж. Макгована подає стереотипні уявлення європейців про китайців, їхній національний характер. Зокрема, автор наголошує на надзвичайно розвинутому почутті відповідальності китайців, особистій жертовності заради вищого колективного блага (сім'ї, роду, держави), акцентує на таких рисах китайської національної вдачі, як добродушність, іумор, терплячість, наполегливість, висока працездатність.

Вишукана самобутність японської культури завдячує таким феноменам, як синтоїзм, самураї, сумо, дзюдо, театр кабукі, ікебана, чайна церемонія, декоративний сад.

Синтоїзм (у перекладі з японської означає "шлях богів") – найдавніша національна релігія японців, що оформилася в VI-VII ст. н.е. Синтоїзм пов'язаний з виникненням японського племені ямато, релігія якого мала назву синто (1-2 ст. н.е.). Основу синтоїзму становлять культи природи, предків та японського імператора – мікадо, віра у різні магічні сили і забобони, багато первісних шаманських і чаклунських обрядів. Поширення буддизму в Японії (VI–VII ст.) породило таке явище японської культури, як дзен-буддизм (своєрідна японська реакція на індо-чань- буддизм). Основні положення і японського (дзен) варіанту буддизму, і китайського (чань) збігаються. Це недовіра до словесної форми як форми передачі вищої істини, до логічного мислення як засобу її осягнення, досягнення вищої істини через інтуїтивне осяяння, вдосконалення в процесі активної життєдіяльності й естетизації навколишньої дійсності (особливо в дзен-буддизмі), відмова від наслідування і досягнення внутрішньої свободи. Відмінності ж між ними були незначними: зокрема, в японському варіанті дещо змішуються акценти – посилюються секуляризаторські тенденції.

Японія стала першою азійською країною, що сприйняла європейську цивілізацію. За два-три десятиліття після Другої Світової війни вона (як і Китай сьогодні) перетворилась на одну з найбільш економічно розвинутих держав світу. Існує приказка: серцем Японія – в старому, а розумом – у новому.

Японський спосіб життя не передбачає якихось універсальних норм поведінки, проте виділяється сфера обов'язків і сфера насолод. Однією з важливих скритих пружин, що керує механізмом поведінки японців, є обов'язок честі – "гірі".

У мистецтві далекосхідного регіону нерідко зникають звичні для європейців кордони між видами мистецтва. Наприклад, традиційне китайське "мистецтво пензля" є специфічним синтезом живопису, графіки, поезії, каліграфії: тут і лаконічний малюнок, і витончено виписані ієрогліфи, і поетична уява зливаються на полотні у цілісному художньому образі. Художник ніби розчиняється у світі, який зображує. У класичній поезії Китаю та Японії автори також уникають виражати чи якось позначати свою особистість. У віршах майже повністю відсутні особисті займенники, а дієслова використовують так, що важко однозначно визначити ознаки суб'єкту.

Тривалий час панувала думка про те, що Схід відстає чи сповільнено розвивається. Ми звикли виміряти ступінь розвитку суспільства ступенем розвитку техніки, точної науки, але, ймовірно, існують інші критерії, наприклад естетичні, моральні. Можливо, Європа буде виглядати дуже відсталою з погляду тих високих духовних критеріїв, які впродовж двох з половиною тисячоліть виробляло мислення народів далекосхідного регіону. Схід не йшов повільніше від Заходу, він обрав інший шлях.

# data[].attributes.headline
Лубяна Катерина 10А

# data[].attributes.subject
Лубяна Катерина 10А

# data[].attributes.body
Музична культура Північноамериканського регіону
регіону
складається
розгалуженого
спектра вокально-
інструментальних форм. Вони виникли шляхом складного поєднання різних джерел, насамперед
африканських фольклорних
ритмоінтонацій
европейської професійної музики. У діалозі культур XX ст. значущості міжнародної мови набули джаз, рок- і поп-музика, що передають пульс бурхливої епохи. За своєю природою пі
явиша
інтернаціональні.
Своєрідним
маніфестом музичної
самостійності
Америки
y
світовій
культурі
став джаз,
Що
сформувався на зламі XIX-XX ст. на основі таких американських жанрів: спіричуел, блюз, регтайм та ін.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ужгородська публічна бібліотека

# data[].attributes.attachment_link.title
Музично-танцювальні ритми Америки

# data[].attributes.headline
Демиденко 10-А

# data[].attributes.subject
Демиденко 10-А

# data[].attributes.body
Елла Фіцджеральд народилася 25 квітня 1917 року в штаті Вірджинія, США в бідній родині афроамериканців. Одного разу дівчинка потрапила в досить неприємну історію і її відправили в спеціальний виправний будинок для дівчаток. Втікши звідти, вона жила на вулиці. У 1934 році проходив місцевий аматорський конкурс, де за 1 місце давали 25 доларів. Елла вирішила прийняти в ньому участь. Вийшовши на сцену, вона розгубилася і замість танцю виконала пісню. Перше місце було її.

Після конкурсу нею зацікавився Бенні Картер, джазмен. Він познайомив Еллу Фіцджеральд з Чіком Веббом – керівником популярного джазового оркестру. На Чика дівчинка особливого враження не справила, але після вечірнього концерту його бенду в 1935 році, він взяв Еллу на постійну роботу вокалістки в оркестрі. Чик разом з дружиною прихистили її і вважали за свою дочку.У 1935 році виходить перша платівка Е. Фіцджеральд під назвою «Любов і поцілунки». Вона принесла співачці невеликий гонорар, всього 25 доларів. А через три роки народна старовинна пісня «Жовтий кошик», яку Елла аранжувала в стилі джазу, вийшла вже тиражем в мільйон екземплярів.

У 1939 році помер Чик Уебб. І Фіцджеральд очолила його джаз-бенд. Її популярність з кожним днем ​​продовжувала зростати, підштовхнувши Фіцджеральд до сольної кар’єри. Вона виступала і співпрацювала з видатними людьми – Каун Бейсі, Френк Сінатра і Луї Армстронгом.

Все своє життя Елла Фіцджеральд залишалася самотньою, соромливою і замкнутою. У 1971 році вона мало не осліпла, бачила тільки одним оком. У 1985 році її концертне турне було перервано через проблеми з легенями. На початку 1990-х років вона переживає серцевий напад. Загострення діабету привело до того, що Елі ампутували ноги до самого коліна.

# data[].attributes.attachment_link.title
ELLA FITZGERALD / ЭЛЛА ФИЦДЖЕРАЛЬД — МУЗЫКА И БИОГРАФИЯ! | #JAZZ​ FACES

# data[].attributes.attachment_caption
Клокова Варвара 10А

# data[].attributes.headline
Музичні інструменти Африки 

# data[].attributes.subject
Музичні інструменти Африки 

# data[].attributes.body
Є повітряні інструменти і серед них ми маємо флейти, сопілки, труби, валторни та свистки. У цьому типі інструментів вібрація повітря створює різкий звук, схожий на сирену. Вони присутні в багатьох країнах по всьому континенту і з’являються на різноманітних танцях.

Свистунки виготовляють із очерету, а нині — з металу. Традиційні флейти виготовляють з бамбука або тростини. У таких країнах, як Буркіна-Фасо, Судан, Уганда чи Чад, групи зі ста флейтистів формуються в особливих випадках. Кожен грає одну ноту, і співпраця групи є важливою для гарного результату. Яка майстерність!

на свій погляд, роги зазвичай виготовляються з рогів корів, слонової кістки або диких тварин. Вони використовуються для передачі повідомлень, сповіщення про прибуття або просто як музичний інструмент. Загалом ми бачимо їх у таких країнах, як Кот-д'Івуар та його околиці.

# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.body
Луї Армстронг – одна з найважливіших фігур в американській історії, більш відомий як «Satchmo» або «Pops», неймовірно впливовий джазовий трубач і співак із Нового Орлеана. Він визнаний одним з найвидатніших музикантів усіх часів, зігравших важливу роль у створенні сучасного джазу.
Завдяки своєму сильному вокалу і своєрідному стилю Армстронг записав деякі з найвпливовіших джазових альбомів в історії і побудував плідну кар'єру як всередині країни, так і за кордоном.
Близько п'ятдесяти років Луї створював і записував хіти, які і зараз знаходяться в фаворитах, впливаючи на всіх джазових музикантів.
За своє життя артист знявся у більш ніж тридцяти фільмах, показавши себе не тільки талановитим вокалістом і музикантом, а й актором.
- Джазова музика, як і будь-яка інша, славиться талантами, одним з яких і був Луї Армстронг.  Хоча його шлях до успіху був скелястим, після його смерті в 1971 році він запам'ятався не тільки своїм внеском в джаз-музику, але і в американську культуру в цілому.

# data[].attributes.attachment_link.title
Louis Armstrong - What A Wonderful World

# data[].attributes.headline
Логвиненко Поліна 10-а

# data[].attributes.subject
Логвиненко Поліна 10-а

# data[].attributes.body
У 1935 році Ґершвін написав арію для опери "Поргі і Бесс". За основу взяв українську колискову пісню "Ой ходить сон коло вікон", яку почув у нью-йорку в 1929 році у виконанні Українського Національного Хору під керуванням Олександра Кошиця. Музика була написана у лютому 1934 року однак повністю партитура опери була завершена двадцятьма місяцями пізніше.

# data[].attributes.headline
Косова Аріна 10-Б

# data[].attributes.subject
Косова Аріна 10-Б

# data[].attributes.body
Латинська Америка дала світу свою особливу музичну й танцювальну культуру. Латиноамериканські танці ще з початку 20 ст. почали проникати в Європу й Північну Америку. Чимало з них у видозміненій формі увійшли до латиноамериканської програми бальних танців. Інші, хоча не кодифіковані, були й залишаються популярними на танцювальних майданчиках.

Аргентина дала світу танго. В самій країні танцюють аргентинське танго, відмінне за технікою й стилем від європейського танго, що розвинулося під його впливом, незважаючи на те, що обидва танці виконуються під одну музику.

Бразилія відома самбою – музичним стилем і танцем. Як і у випадку із танго, бразильська самба відрізняється за технікою виконання від кодифікованої бальної самби. В Бразилії виникло також танцювально-бойове мистецтво капоейра.

Велика кількість танців зародилася на Кубі, яка до революції була надзвичайно популярним курортом для багатих американців, які шукали нових розваг. Румба і ча-ча-ча згодом були кодифіковані й стали частиною латиноамериканської програми бальних танців. Свого часу були популярними й інші танці кубинського походження: мамбо, сальса.

# data[].attributes.headline
Бразильський карнавал

# data[].attributes.subject
Бразильський карнавал

# data[].attributes.attachment_link.title
Випуск ТСН.12:00 за 24 лютого 2020 року

# data[].attributes.headline
Родіон Зінченко 10А

# data[].attributes.subject
Родіон Зінченко 10А

# data[].attributes.body
Після скасування в 1863 рабства мільйони афроамериканців опинились один на один зі своїм неприкаяним життям. Розпач і біль виразилися в піснях, які одержали назву блюз, тобто смутні, сумні пісні.
Існували два різновиди блюзу:
«Класичний блюз» ̶ це оркестрові інтерпретації цієї народної музики. Велику популярність він отримав завдяки таким професійним музикантам і співакам, як Вільям Хенді, Гертруда Ма Рейні і Бессі Сміт, Роберт Джонсон, Бі Бі Кінг.
«Традиційний», або «простодушний» був поширений у сільських районах США.
Блюз
Блюз
Із 1930-х рр. блюз почав «електрифікуватися», почала використовуватись електрогітара, музиканти в містах об'єднувалися в блюзові ансамблі. У Новому Орлеані й інших південних містах США виникають сотні оркестрів, що виконували танцювальну музику, побудовану на гармонійних і мелодійних принципах блюзу. Поступово сформувався стиль, що одержав назву ритм-н-блюз.
ДжазДжаз (англ. jazz) — форма музичного мистецтва, що виникла на межі XIX—XX століття в США як синтез африканської та європейської культур та отримала згодом повсюдне поширення. Характерними рисами музичної мови джазу спочатку стали імпровізація, поліритмія, заснована на синкопованих ритмах, і унікальний комплекс прийомів виконання ритмічної фактури — свінг. Подальший розвиток джазу відбувався за рахунок освоєння джазовими музикантами і композиторами нових ритмічних і гармонійних моделей.
Витоки джазу:
Спіричуелз – духовні пісні-молитви афроамериканців.
Блюз – сумні, ліричні пісні афроамериканців, що жили уздовж берегів ріки Міссісіпі. У блюзах туга поєднана з веселощами розпачу, безвір'я.
Регтайм – танцювальна мелодія, дуже ритмічна, з характерним синкопованим ритмом. Як говорять про них дослідники джазу: «Це спроби негрів зіграти польки й кадрилі на свій манер».
Значну роль відіграє аранжування творів, які виконуються оркестром до 20 виконавців.
Велику популярність здобули біг-бенди під керуванням Д. Еллінгтона, Б. Гудмена, Т. Дорсі та ін.
Біг-бенд

Луї Армстронг
Дюк Еллінгтон
Джордж Гершвін
ДЖАЗОВІ КОМПОЗИТОРИ

Луї Армстронг 1901 ̶ 1971
Луї Армстронг – це історія джазу.
З нього почалася ера солістів-віртуозів.

ДЖОРДЖ ГЕРШВІН
(1893 ̶ 1937)
«Рапсодія в блюзових тонах»
В основу своєї музики поклав негритянську народну музику джазового характеру, поєднуючи її з прийомами європейської симфонічної музики.
СТВОРИВ НОВИЙ МУЗИЧНИЙ ЖАНР ̶ СИМФОДЖАЗ.
Бенні Гудмен
Елла Фіцджеральд
ДЖАЗОВІ ВИКОНАВЦІ
Махалія Джексон (спіричуелз)
До класики світового джазу ввійшли такі прославлені імена, як Луї Армстронг, Махалія Джексон, Елла Фіцжеральд, Бенні Гудмен, Чарлі Паркер, Бессі Сміт, Біллі Холлідей, Глен Міллер.

Напрями джазу
Ранній джаз (хот-джаз (гарячий джаз)).
Холодний джаз (кул-джаз).
Світ-джаз (солодкий джаз).
Бі-боп (нервовий джаз).
Симфоджаз.
Із джазом пов'язане виникнення такого поняття, як масова культура.
він дав початок ритм-енд-блюзу, рок-н-ролу, який відкрив дорогу багатьом співакам, таким як елвіс Преслі та ін.
«Рок», «фанк», «соул», естрадна музика, музика кіно і телеБачення взяли багато елементів джазу.

РОК-МУЗИКА
Рок є особливим субкультурним явищем; такі субкультури, як моди, хіпі, панки, металісти, готи, емо, нерозривно пов'язані з певними жанрами рок-музики.
Рок-музика має велику кількість напрямів: від легких жанрів, таких як танцювальний рок-н-рол, поп-рок, бритпоп, до брутальних і агресивних жанрів  ̶ дет-металу і грайндкору. Зміст пісень варіюється від легкого і невимушеного до похмурого, глибокого й філософського.

РОК-Н-РОЛ ̶ стиль популярної музики, що народився в 1950-х роках у США, є раннім етапом розвитку рок-музики. Також танець, що виконується під музику рок-н-ролу, й музична композиція в стилі рок-н-ролу.
РОКАБІЛІ ̶ різновид рок-н-ролу, що мав сильний вплив кантрі й блюзу й орієнтований на «білу» публіку. Стиль рокабілі є прародителем сучасного року.
СЕРФ-РОК ̶ популярна американська музика початку 60-х років XX століття, споконвічно пляжна, тобто для курортників і особливо для серферів. Музика переважно інструментальна, початком серфу вважається оригінальний гітарний стиль Діка Дейла.

БЛЮЗ-РОК ̶ гібридний музичний жанр, різновид рок-музики, що поєднує елементи стилів блюзу і рок-н-ролу. Музичний історик П'єро Скаруффі назвав його «ритм-н-блюз у виконанні білих європейських музикантів».
НОВА ХВИЛЯ ̶ музичний напрям жанрів рок-музики, що пов'язан стилістично й ідейно з попередніми жанрами. Визначає новий напрямок рок-музики (наприклад: Jean Michel Jarre, Enya, Enigma). Почався з панк-року, з якого розвилися нові жанри: постпанк, синти-поп і до інді-року та євро-попу. Для «нової хвилі» характерні короткі пісні енергійного ритму, з використанням синтезаторів та прагнення до інноваторства й розвитку музичних технологій.
ФОЛК-РОК ̶ музичний жанр, що поєднує елементи фольклорної й рок-музики. Першою фолк-роковою піснею була американська народна «House of the Rising Sun», виконана британською рок-групою The Animals у 1964 році. Музика The Beatles впливає на каліфорнійську групу The Byrds, яка в 1965 році й засновує американський фолк-рок.
Альтернативний рок ̶ термін, під яким розуміють різні жанри рок-музики, що протиставляють себе традиційним. Термін зʼявився у 1980-ті рр. і охоплював безліч жанрів, що беруть свій початок у панк-року, постпанку та ін.
ХАРД-РОК ̶ жанр рок-музики зі специфічним звучанням електрогітари й центральною роллю соло-гітариста. Розквіт почався з груп Deep Purple, Black Sabbath і Led Zeppelin. Термін «хард-рок» використовують як синонім для «важких» жанрів: хеві-метал, гранж і т. п.
ПАНК-РОК ̶ жанр рок-музики, що виник у середині 1970-х років у США на знак соціального протесту і неприйняття тодішніх форм року. Йому притаманна нарочито примітивна гра й завзятість раннього рок-н-ролу. Панк-рок має різновиди: мелодійний і легкий поп-панк, агресивний хардкор, а також комбінації з іншими жанрами — ска-панк, що й став великим жанром постпанк.

Психоделічний рок ̶ складна, експресивна музика, яка сильно впливає на слухача. Пов'язаний зі вживанням психоделіків як слухачами, так і музикантами, психоделічний рок імітує дію галюциногенів. Для цього використовуються спеціальні ефекти під час виконання музики.
The Byrds.
Праворуч Роджер Мак-Гуїнн
The Doors.
Попереду Джим Моррісон

ХЕВІ-МЕТАЛ (важкий метал) ̶ жанр рок-музики, який дав початок усій «металевій» музиці. Цим терміном називають «класичний» метал, який був створений групами Black Sabbath і Judas Priest. Назва «heavy metal» виникла в середовищі хіпі й бітників.
РОК-АВАНГАРД (екпериментальный рок) ̶ стиль, що є цілковитою протилежністю стандартної музичної структури «куплет-приспів-куплет». Головна ідея ̶ стильова свобода, новаторство, у напрямі не існує правил. Характерні ознаки стилю: імпровізація, вплив авангардної музики, нестандартні інструменти, складні тексти пісень (або їх відсутність), незвичайні композиційні структури й ритми, відкидання комерційних прагнень.

ПОП-МУЗИКА
Основні риси поп-музики ̶ простота, мелодійність, опора на вокал і ритм із меншою увагою до інструментальної частини. Поп-музика орієнтована на абстрактну аудиторію, вона космополітична, у ній традиції світової музики зведені до єдиного усередненого стереотипу.
У текстах пісень ідеться про прості переживання, засновані на особистих почуттях.
Музика проста й відіграє роль супроводу.
ПОП-МУЗИКА
Найвищими нагородами в музичному шоу-бізнесі вважаються:
премія «Греммі» (Grammy Awards), MTV (Європейське, Австралійське та ін.);
«Золотий глобус» (саундтреки до фільмів);
успішність артиста визначається кількістю проданих дисків.

ПОП-МУЗИКА
Mадонна;
Mайкл Джексон;
Вітні Х'юстон (соул);
Мерая Кері (соул);
Крістіна Агілера;
Шакіра (R&B);
Роббі Вільямс;
Джордж Майкл;
Стінг;
Брітні Спірс.
Видатні виконавці:

ПОП-МУЗИКА
Mадонна;
Mайкл Джексон;
Вітні Х'юстон (соул);
Мерая Кері (соул);
Крістіна Агілера;
Шакіра (R&B);
Роббі Вільямс;
Джордж Майкл;
Стінг;
Брітні Спірс.
Видатні виконавці:
ПОП-МУЗИКА
Mадонна;
Mайкл Джексон;
Вітні Х'юстон (соул);
Мерая Кері (соул);
Крістіна Агілера;
Шакіра (R&B);
Роббі Вільямс;
Джордж Майкл;
Стінг;
Брітні Спірс.
Видатні виконавці:

# data[].attributes.attachment_link.title
Ритмы Америки

# data[].attributes.headline
Родіон Зінченко 10А

# data[].attributes.subject
Родіон Зінченко 10А

# data[].attributes.body
Джайв (англ. jive) — бальний танець, розроблений в Англії під впливом американського свінгу. Джайв є різновидом свінгу зі швидкими та вільними рухами. Сучасний джайв та свінг відрізняються один від одного, хоча більшість рухів та їх стиль схожі.

У сучасних спортивних бальний танців джайв є одним з п'яти танців латиноамериканської програми.

Музичний розмір 4/4 — 44 такти за хвилину.

Ритм джайву дуже гарно задається під рок-н-рольну музику.

Джайв з'явився в 19 столітті на південному сході США, причому одні вважають, що він був негритянським, інші — що це військовий танець індіанців-семінолів у Флориді (навколо спійманого бліднолицього чи його черепа). Є версія, що негри танцювали його ще в Африці, а потім його стали танцювати індіанці.

Слово «Jive» схоже на південно-африканське слово «Jev» — «говорити зневажливо». Також «Jive» має подібне значення в негритянському сленгу: " обман, хитрість ", хоча можливе походження від англійського «jibe», на сленгу — " дешеві товари ", «марихуана», і " крутий секс ". Точно невідомо, яке з цих слів було результативним для назви танцю, тому й неясний початковий сенс, що вкладається у цей танець.

У 1880-х танець вже був конкурсним — його танцювали негри на півдні США на приз, яким найчастіше був пиріг, тому танець був відомий тоді як Cakewalk (Пирогова прогулянка). При цьому танець складався з двох частин — спочатку урочиста процесія пар, потім запальний танець, який учасники танцювали в спеціально зшитих костюмах.

Музика, що супроводжує цей танець, називалася Ragtime (rag — ганчірка), можливо, тому, що учасники одягали їх найкращі «ганчірки» (одяг), або тому що музика була синкопована і «рвана». Музика і танець були популярні серед негритянського населення Чикаго і Нью-Йорка. Цей запальний негритянський танок з енергійною музикою різко контрастував з обмеженим і суворим танцем вищих білих класів США і Великої Британії .

Із смертю королеви Вікторії в 1901 суспільство відчуло велику свободу і величезна кількість простих танців, заснованих на тих же ритмах, стала популярною і серед білих: Плутаник янкі, Техаська ганчірка, Верткі перегони, Виляюча бочка, Навпочіпки, Короста, Молотьба і Жнива (the Yankee Tangle, the Texas Rag, the Fanny Bump, the Funky Butt, the Squat, the Itch, the Grind and the Mooche) . Деякі мали тваринні назви, явно сільського і пантомімічного характеру: шкутильгаюча качка, кінь, що мчить, ведмідь грізлі, крок краба, скеля орла, петля, що летить, турецький крок, стрибок кенгуру, риб'ячий крок і стрибки кролика (Lame Duck, Horse Trot, Grizzly Bear, Crab Step, Eagle Rock, Buzzard Lope, Turkey Trot, Kangaroo Dip, Fishwalk and Bunny Hug).

Сучасний джайв все ще має Bunny Hug (Стрибок Кролика) як один з основних кроків. Це те саме шассе убік — коли кролик або заєць лякається, він з місця стрибає убік.

Всі ці танці виконувалися під музику регтайм, з акцентами на ударах 2 і 4, в ритмах, що синкопують. Всі вони використовували ті ж самі елементи, що зараз є в джайві і інших латиноамериканських танцях: крок, рокк, кидок, баунс (скорочення м'язів черевного преса), звіюй (розтягання м'язів корпусу — боком)(couples doing а walk, rock, swoop, bounce or sway).

Закрита позиція вважалася непристойною і іноді леді носили спеціальні корсети, щоб не торкнуться випадково тілом партнера.

Істотні зміни в танцях почалися з 1910, коли багато індивідуальних танців стали танцюватись в парі, танцюристи почали комбінувати фігури, танцюючи їх в довільному порядку. Кожен танцюрист — чоловік перетворився на ведучого, в миттєвого балетмейстера. Зміна відбулася як зміна інтересу від кроків до ритму. Це збіглося з піснею Ірвінга Берліна «Alexander's Ragtime Band» в 1910, яка швидко стала всесвітнім хітом.

У 20-ті роки Ragtime трансформувався в популярний свінг. Фокстрот був винайдений Гарі Фоксом для виступу на шоу в Нью-Йорку в 1913. Чарльстон був привезений моряками з островів Кабо-верде. Потім його стали танцювати в коліх негритянських докерів в порту Чарльстон і він став популярним в білому суспільстві після включення його в шоу "Running Wild " у 1923 Зігфілдом Фоллісом (Ziegfield Follies) після його поїздки США. Згодом цей танець став настільки популярним, що багато відомих танцювальних студій стали в свій розклад включати його, як «PCQ»- « Будь ласка, Чарльстон спокійніший» («Please Charleston Quietly»). Танець «Black Bottom» став популярним після включення в шоу «ViterGeorge Whiter's Scandals».

Фокстрот, Чарльстон, black bottom і різні кроки тварин були об'єднані в танець Lindy Hop (лінді-хоп, Переліт Лінді) в 1927. Цей танець був названий по імені Чарльза Ліндберга, який вперше зробив одиночний безупинний трансатлантичний переліт. Танцюристи, як і Ліндберг, багато часу проводять в повітрі.

У 1934 Кебом Каллоуеем (Cab Calloway) був описаний танець, який він побачив в Гарлемі і назвав безумством нервових стрибків (the frenzy of jittering bugs), ця варіація танцю стала називатися Jitterbug (джіттербаґ), який особливо був популярний в Америці у сорокових роках.

На самому початку, в 1927, танець був тільки молодіжним. Старші танцюристи не схвалювали його і пробували забороняти унаслідок непрогресивності: він виконувався на місці, що заважало іншим танцюристам рухатись по лінії танцю. Танець залишався молодіжним надалі, видозмінюючись у свінг, бугі-вугі, бі-боп, доля, твіст, диско і хастл (Swing, Boogie-Woogie, Be-Bop, Rock, Twist, Disco and Hustle).

У цьому танці на змаганнях танцюристи прагнуть показати, що після чотирьох танців вони не стомлені, та все ж джайв — останній танець, і достатньо складний для виконання. Джайв дуже сильно відрізняється по характеру і техніці від інших танців латиноамериканської програми, часто пари, що добре виконують перші чотири танці, танцюють джайв гірше, а інші — навпаки.

Базова техніка латиноамериканських танців, на відміну від європейських, вперше була впорядкована і описана Уолтером Лердом (Walter Laird).

# data[].attributes.headline
Яценко Даша 10 А

# data[].attributes.subject
Яценко Даша 10 А

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Танці з зірками

# data[].attributes.attachment_link.title
Номер-відкриття: Вечір латиноамериканських танців – Танці з зірками 7 сезон

# data[].attributes.headline
Пучина Вікторія 10а

# data[].attributes.subject
Пучина Вікторія 10а

# data[].attributes.body
Самба – це запальний танець африканського походження, привезений до Бразилії португальцями разом з великою кількістю рабів з Конго і Анголи в XVI столітті.

До Першої світової війни самба називалася «maxixe». В Європу танець прийшов в 1923-1924 році. Саме тоді самба вперше з’явилася на європейських танцювальних майданчиках.

Але благочестиві європейці вважали цей танець дуже непристойним. Саме тому енергійна самба стала популярна в європейських країнах лише після Другої світової війни.

Специфіка цього танцю – в особливому ритмі і певному русі стегнами, так званий «bounce».

Походження назви танцю не з’ясоване досі.

Тим не менше, є здогад, що самба походить від португальського «zambo», що в перекладі означає «дитина, народжена бразильською дівчиною від афроамериканця», що в принципі, пояснює природу самби.

Цей спокусливий танець інакше називають «бразильським вальсом». Його ритми досить легко видозмінюються. Саме так і з’явилися веселі макарена і ламбада, особливо популярна в 90-х роках.

Різні варіанти самби виконуються на карнавалі, який щорічно проходить в Бразилії.

# data[].attributes.headline
Софія Софійчук 10-А 

# data[].attributes.subject
Софія Софійчук 10-А 

# data[].attributes.body
💃 САЛЬСА💃

👉Сальса займає 4-е місце після хіп-хопу, джазу і степу по сприятливому впливу на здоров’я. Такими є результати дослідження Центру по контролю і профілактиці захворювань США.
👉Існує легенда, що сальса народилася на тісних латиноамериканських кухнях. Під час великих свят господаркам доводилося лавірувати між гостями, здійснюючи ефектні рухи тілом. Спроби утримати рівновагу, не упустивши з рук гарячих страв, і стали основою для створення танцю. Але це всього лише цікава версія.
👉У 2005 році було проведено першу світову першість з сальси. Центром тяжіння шанувальників жанру став Лас-Вегас, який продовжує щорічно приймати в свої обійми всіх, небайдужих до кубинського танцю.

👉У Великобританії танець привезли колумбійці в 80-х роках, коли манірні англійці змінили міграційну політику з метою ліквідації проблеми нестачі робочої сили.

# data[].attributes.headline
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.subject
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.body
Цікаві факти про ча-ча-ча:

1. Поширення ча-ча-ча за межами американського континенту сталося завдяки англійському викладачеві бальних танців П’єру Лавеллу. Побачивши на Кубі новий танець, який був схожий на румбу, але відрізнявся своїм гострим ритмом, він почав викладати його в Англії, як абсолютно новий оригінальний танець.

2. Музичний розмір виконання ча-ча-ча – 4/4, характерний темп: помірно-швидкий, 30-32 такти на хвилину, перша сильна доля  акцентується довжиною кроку.

3. Основні рухи ча-ча-ча багато в чому схожі з рухами мамбо і румби. Яскрава відмінність полягає в тому, що він створений на своєрідному чотиридольному ритмі, який неможливо переплутати з іншими.

# data[].attributes.headline
САМБА💃            Демиденко Настя 

# data[].attributes.subject
САМБА💃            Демиденко Настя 

# data[].attributes.body
Самба - це запальний танець африканського походження, привезений

до Бразилії португальцями разом з великою кількістю рабів з Конго і Анголи в

XVI столітті.

До Першої світової війни самба називалася «maxixe». В Європу танець прийшов в 1923-1924 році. Саме тоді самба вперше зʼявилася на європейських

танцювальних майданчиках.

Але благочестиві європейці вважали цей

танець дуже непристойним. Саме тому

енергійна самба стала популярна в європейських країнах лише після Другої

світової війни.

Специфіка цього танцю - в особливому ритмі і певному русі стегнами, так званий «bounce».

Походження назви танцю не з'ясоване

досі.

Тим не менше, є здогад, що самба походить від португальського «zambo», що в перекладі означає «дитина, народжена бразильською дівчиною від афроамериканця», що в принципі, пояснює природу самби.

Цей спокусливий танець інакше

називають «бразильським вальсом». Його

ритми досить легко видозмінюються.

Саме так і зʼявилися веселі макарена і

ламбада, особливо популярна в 90-х роках.

Різні варіанти самби виконуються на карнавалі, який щорічно проходить в Бразилії.

# data[].attributes.headline
Павлова М. 10-А

# data[].attributes.subject
Павлова М. 10-А

# data[].attributes.body
Цікаві факти про ча-ча-ча:

1. Поширення ча-ча-ча за межами американського континенту сталося завдяки англійському викладачеві бальних танців П’єру Лавеллу. Побачивши на Кубі новий танець, який був схожий на румбу, але відрізнявся своїм гострим ритмом, він почав викладати його в Англії, як абсолютно новий оригінальний танець.

2. Музичний розмір виконання ча-ча-ча – 4/4, характерний темп: помірно-швидкий, 30-32 такти на хвилину, перша сильна доля  акцентується довжиною кроку.

3. Основні рухи ча-ча-ча багато в чому схожі з рухами мамбо і румби. Яскрава відмінність полягає в тому, що він створений на своєрідному чотиридольному ритмі, який неможливо переплутати з іншими.

4. Кроки в танці здійснюються на кожен удар, після чого обов’язково випрямляються коліна, крім цього для танцю характерний інтенсивний рух стегон.

5. Для виконання ча-ча-ча не потрібна велика площа, так як для цього танцю характерне мінімальне просування по залу. Танцюристи фактично рухаються на одному місці, однак, завдяки рухам на пальцях з перенесенням ваги вперед, створюють відчуття легкості і легкості.

6. Брюс Лі не завжди вивчав тільки бойові мистецтва. Колись він танцював ча-ча-ча і навіть виграв чемпіонат з ча-ча-ча в Гонконзі. Перший вчитель Брюса згадував, як він прийшов до нього і сказав: «Учителю, я знаю, що ви прекрасно володієте кунг-фу, а я краще за всіх танцюю ча-ча-ча. Тож давайте обміняємося нашими знаннями: ви навчите мене техніці кунг-фу, а я навчу вас танцювати ча-ча-ча ».

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Танцевальные клубы GallaDance

# data[].attributes.attachment_link.title
Танец Ча ча ча

# data[].attributes.attachment_caption
Танцювальний диск

# data[].attributes.attachment_link.title
Танцювальний диск

# data[].attributes.attachment_link.description
Check out this Album Cover designed by Инна Димитрова.

# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.body
Латиноамериканські танці — загальна назва бальних і народних танців, що сформувалися на території Латинської Америки. Подібно до того як Латинська Америка з'явилася в результаті іспано-португальської колонізації. Отже, і латиноамериканські танці в основі мали переважно іспанський вплив.

Танці хабанера і румба з'явилися на основі завезеного в XVIII столітті контрабанса, а бачата — на основі болеро. В бразильській самбі, колумбійській кумбії, кубинська мамба и румба крім європейських традицій протежуються і африканські, а в диабладе — індіанські. Унікальним латиноамериканським танцем визнано танго.

До характерних рис латиноамериканських танців відносять енергійні, палкі запальні рухи і погойдування стегнами.

Сукні дам, як правило, короткі, дуже відкриті і облягаючі. Костюми кавалерів теж дуже облягаючі, часто (але не завжди) чорного кольору. Сенс таких костюмів — показати роботу м'язів спортсменів.

У XX столітті спостерігається розквіт латиноамериканських танців. З'являються такі нові види як сальса, ча-ча-ча і реггетон.

Наразі у програму латиноамериканських бальних танців входять 5 елементів:

1. Самба

2. Ча-ча-ча

3. Румба

4. Пасодобль

5. Джайв

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
РОЖЕВІ ОКУЛЯРИ

# data[].attributes.attachment_link.title
Віолетта Цьокан - Румба  (сюжет до програми ТЕМА: Латиноамериканські танці )

# data[].attributes.headline
Білоус Вероніка 10-в

# data[].attributes.subject
Білоус Вероніка 10-в

# data[].attributes.body
Цікаві факти про танго.
1.Спочатку танго часто називали «танцем смерті». У перші десятиліття від винайдення його танцювали лише чоловіки, відображаючи сцену дуелі між суперниками, які виборюють серце дами. У пориві пристрасті наприкінці танцю один із партнерів міг витягнути ніж та вбити суперника.
2.На початку XX століття Папа Пій Десятий заборонив не тільки танцювати, але й навіть дивитися на цей танець справжнім католикам. Але майстри аргентинського танго приїхали у Ватикан та продемонстрували своє мистецтво. Вражений їх майстерністю, священник погодився зняти заборону. У першу половину XX століття танго також не дозволяли танцювати та слухати у СРСР та Германії. В3.В Аргентині чоловік запрошує даму на танець мовчки, тільки за допомогою жесту. Намір, висловлений вголос, вважається образою. Під час танцю не можна посміхатися й виражати емоції мімікою. Все це потрібно робити за допомогою пластики та рухів тіла. При цьому жінка завжди остається відомою, незалежно від її положення до глядачів.
4.Багато хто знає, що танго включено до європейської програми зі спортивних бальних танців. У ньому існують певні стандарти, яких танцюристи повинні дотримуватись на паркеті. Однак у справжньому аргентинському танго правил немає. На батьківщині танцю вважають, що найважливішим є відчування партнерів один одним та повна імпровізація 1950-х роках танго отримало заборону у себе на батьківщині в Аргентині. Це було пов’язано з військовим переворотом у країні, коли були знищені майже усі архіви музичних записів. Поступово це привело до втрати інтересу до танцю та порушенню наступності поколінь. 6.Відродження танго відбулося лише через 30 років, після повалення хунти.
У той час, коли в Аргентині танго був танцем людей, які не належали до вищого світу, у Парижі його танцювали у модних та престижних салонах представники знаті. Поступово танго-вечірки поширилися на всю Європу. Почали відкриватися тематичні заклади, з’явилися сигарети, напої, взуття та одяг у стилі танго.
7.Уругвай та Аргентина досі сперечаються за право носити назву батьківщини танго. Але переважна більшість дослідників вважає, що столицею цього легендарного танцю слід вважати місто Буенос-Айрес. Регіон Ла-Плата, більша частина якого знаходиться в Аргентині, включає невеличку область сучасного Уругваю. Це й стало основною причиною суперечок.
8.Суперечка також викликає початкова ідея танго. За однією з версій, танець зародився у борделях, куди стікалися емігранти, пастухи та моряки. На доказ свого припущення спеціалісти приводять той факт, що жінка постійно відвертає голову та часто кладе руку на стегно чоловіка, де зазвичай лежить гаманець.
9.Спочатку усі тексти танго складалися на лунфардо, яка являла собою суміш французьких, італійських та іспанських сленгів. Але ця мова була заборонена в Аргентині після 1943 року. Автори текстів швидко пристосувалися та почали складати пісні на кастильському прислів’ї. Співучість мови внесла у танго більше ліричності.
10.Зараз обов’язковим атрибутом танго є бандонеон. Цей музичний інструмент спочатку був сконструйований Генріхом Бандом для виконання церковної музики у храмах Німеччини. Але після визнання непридатною для цієї мети модифікацію акордеону оцінили аргентинські мілонгеро. Саме бандонеон надає музиці танго пронизливо-щемливого звучання.

# data[].attributes.headline
Варвара Клокова 10А

# data[].attributes.subject
Варвара Клокова 10А

# data[].attributes.body
Цікаві факти про латиноамериканський танець Румба:
Румбу нерідко називають «танцем кохання», і це дійсно так: плавні рухи обох партнерів передають найширшу гаму почуттів один до одного. Тим не менш, існує думка, що румбу скоріше можна назвати танцем нещасної любові, танцем про біль самотності.
Спочатку румба виконувалася як ритуальний танець жителів Чорного континенту. У XIX столітті танець був привезений на острів Свободи – на Кубу.
Взагалі, в перекладі з іспанської румба означає« шлях ».
Та румба, яку ми можемо бачити на танцювальних виступах, була розроблена після закінчення Другої світової війни лондонським хореографом П’єром Лавель.
Цікавий факт: тривалий час румба була кубинським весільним танцем.
Сучасна румба входить до конкурсної програми бальних танців (латиноамериканська програма). При цьому серед танцев- «колег» румба є найбільш емоційною і чуттєвої.

# data[].attributes.body
Цікаві факти про танго

Довгий час деякі громадські та релігійні діячі засуджували танго, стверджуючи, що цей танець дуже непристойний, щоб його демонструвати на публіці.

Право називатися батьківщиною танго оскаржують дві сусідні країни – Аргентина і Уругвай. Більшість дослідників, утім, схиляються до думки, що танго зародилося в аргентинській столиці, місті Буенос-Айрес, в портовому районі Ла Бока.

В даний час школи танго та фестивалі, присвячені цьому танцю, набули широкого поширення по всьому світу.

Вперше в Європі танець танго був продемонстрований на початку 20-го століття в Парижі, де відразу викликав бурхливе захоплення.

Розквіт танго припав на середину минулого століття, коли в 30-х роках в США панувала Велика Депресія, а в 40-х світ знищувала Друга Світова війна.

# data[].attributes.headline
Цікаві факти про латиноамериканський танець: Ча-ча-ча. Братченко Ілона 10-Б

# data[].attributes.subject
Цікаві факти про латиноамериканський танець: Ча-ча-ча. Братченко Ілона 10-Б

# data[].attributes.body
1. Поширення ча-ча-ча за межами американського континенту сталося завдяки англійському викладачеві бальних танців П’єру Лавеллу. Побачивши на Кубі новий танець, який був схожий на румбу, але відрізнявся своїм гострим ритмом, він почав викладати його в Англії, як абсолютно новий оригінальний танець.

2. Музичний розмір виконання ча-ча-ча – 4/4, характерний темп: помірно-швидкий, 30-32 такти на хвилину, перша сильна доля  акцентується довжиною кроку.

3. Основні рухи ча-ча-ча багато в чому схожі з рухами мамбо і румби. Яскрава відмінність полягає в тому, що він створений на своєрідному чотиридольному ритмі, який неможливо переплутати з іншими.

4. Кроки в танці здійснюються на кожен удар, після чого обов’язково випрямляються коліна, крім цього для танцю характерний інтенсивний рух стегон.

5. Для виконання ча-ча-ча не потрібна велика площа, так як для цього танцю характерне мінімальне просування по залу. Танцюристи фактично рухаються на одному місці, однак, завдяки рухам на пальцях з перенесенням ваги вперед, створюють відчуття легкості і легкості.

6. Брюс Лі не завжди вивчав тільки бойові мистецтва. Колись він танцював ча-ча-ча і навіть виграв чемпіонат з ча-ча-ча в Гонконзі. Перший вчитель Брюса згадував, як він прийшов до нього і сказав: «Учителю, я знаю, що ви прекрасно володієте кунг-фу, а я краще за всіх танцюю ча-ча-ча. Тож давайте обміняємося нашими знаннями: ви навчите мене техніці кунг-фу, а я навчу вас танцювати ча-ча-ча ».

# data[].attributes.attachment_link.title
CHACHA | Dj Ice - Havana (Camila Cabello Cover)

# data[].attributes.headline
Павлова М 10-А

# data[].attributes.subject
Павлова М 10-А

# data[].attributes.body
1. Спочатку танго часто називали «танцем смерті». У перші десятиліття від винайдення його танцювали лише чоловіки, відображаючи сцену дуелі між суперниками, які виборюють серце дами. У пориві пристрасті наприкінці танцю один із партнерів міг витягнути ніж та вбити суперника.

2. На початку XX століття Папа Пій Десятий заборонив не тільки танцювати, але й навіть дивитися на цей танець справжнім католикам. Але майстри аргентинського танго приїхали у Ватикан та продемонстрували своє мистецтво. Вражений їх майстерністю, священник погодився зняти заборону. У першу половину XX століття танго також не дозволяли танцювати та слухати у СРСР та Германії.

3. В Аргентині чоловік запрошує даму на танець мовчки, тільки за допомогою жесту. Намір, висловлений вголос, вважається образою. Під час танцю не можна посміхатися й виражати емоції мімікою. Все це потрібно робити за допомогою пластики та рухів тіла. При цьому жінка завжди остається відомою, незалежно від її положення до глядачів.

4. Багато хто знає, що танго включено до європейської програми зі спортивних бальних танців. У ньому існують певні стандарти, яких танцюристи повинні дотримуватись на паркеті. Однак у справжньому аргентинському танго правил немає. На батьківщині танцю вважають, що найважливішим є відчування партнерів один одним та повна імпровізація.

5. У 1950-х роках танго отримало заборону у себе на батьківщині в Аргентині. Це було пов’язано з військовим переворотом у країні, коли були знищені майже усі архіви музичних записів. Поступово це привело до втрати інтересу до танцю та порушенню наступності поколінь. Відродження танго відбулося лише через 30 років, після повалення хунти.

6. У той час, коли в Аргентині танго був танцем людей, які не належали до вищого світу, у Парижі його танцювали у модних та престижних салонах представники знаті. Поступово танго-вечірки поширилися на всю Європу. Почали відкриватися тематичні заклади, з’явилися сигарети, напої, взуття та одяг у стилі танго.

7. Уругвай та Аргентина досі сперечаються за право носити назву батьківщини танго. Але переважна більшість дослідників вважає, що столицею цього легендарного танцю слід вважати місто Буенос-Айрес. Регіон Ла-Плата, більша частина якого знаходиться в Аргентині, включає невеличку область сучасного Уругваю. Це й стало основною причиною суперечок.

8. Суперечки також викликає початкова ідея танго. За однією з версій, танець зародився у борделях, куди стікалися емігранти, пастухи та моряки. На доказ свого припущення спеціалісти приводять той факт, що жінка постійно відвертає голову та часто кладе руку на стегно чоловіка, де зазвичай лежить гаманець.

9. Спочатку усі тексти танго складалися на лунфардо, яка являла собою суміш французьких, італійських та іспанських сленгів. Але ця мова була заборонена в Аргентині після 1943 року. Автори текстів швидко пристосувалися та почали складати пісні на кастильському прислів’ї. Співучість мови внесла у танго більше ліричності.

10. Зараз обов’язковим атрибутом танго є бандонеон (нижче на відео). Цей музичний інструмент спочатку був сконструйований Генріхом Бандом для виконання церковної музики у храмах Німеччини. Але після визнання непридатною для цієї мети модифікацію акордеону оцінили аргентинські мілонгеро. Саме бандонеон надає музиці танго пронизливо-щемливого звучання.

# data[].attributes.attachment_link.title
ZOTTO & DAIANA  al TANGO TORINO FESTIVAL 2022

# data[].attributes.headline
Міфтахов Ярослав, 10-Б

# data[].attributes.subject
Міфтахов Ярослав, 10-Б

# data[].attributes.body
Ча-ча-ча — латиноамериканський парний бальний танець з Куби.

Ча-ча-ча швидка та грайлива, виникла у середині 20 століття. Під час танцю пари передають веселий і безтурботний характер, на відміну від ліричної румби. Якщо румба - спокушання і переживання, то ча-ча-ча - кокетство та флірт.
Ча-ча-ча танцюють під аутентичну кубинську чи латиноамериканську музику. Музика енергічна, з постійним ритмом.

# data[].attributes.headline
Швець Єлизавета 10-Б

# data[].attributes.subject
Швець Єлизавета 10-Б

# data[].attributes.body
Румбу нерідко називають «танцем кохання», і це дійсно так: плавні рухи обох партнерів передають найширшу гаму почуттів один до одного. Тим не менш, існує думка, що румбу скоріше можна назвати танцем нещасної любові, танцем про біль самотності.
Спочатку румба виконувалася як ритуальний танець жителів Чорного континенту. У XIX столітті танець був привезений на острів Свободи – на Кубу.
Сучасна румба входить до конкурсної програми бальних танців (латиноамериканська програма). При цьому серед танцев- «колег» румба є найбільш емоційною і чуттєвої.
Цікавий факт: тривалий час румба була кубинським весільним танцем.

# data[].attributes.headline
Цікаві факти цивілізації Майя

# data[].attributes.subject
Цікаві факти цивілізації Майя

# data[].attributes.body
https://artsandculture.google.com/project/exploring-the-maya-world

Мандри в минуле за допомогою цифрових технологій

# data[].attributes.headline
Федотова Аліна 10-Б

# data[].attributes.subject
Федотова Аліна 10-Б

# data[].attributes.body
Архітектура та скульптура Північної Америки.
Мистецтво північноамериканського культурного регіону пройшло довгий шлях, йому притаманна еклектичність, стильове розмаїття, що не дивно для мультикультурного суспільства. І сьогодні залишається загадкою Зміїний курган в Огайо, створений корінним населенням Америки. Він є найбільшою земляною спорудою в світі і одним з декількох давніх курганів Північної Америки. Каньйон Чако – церемоніальний центр корінного американського населення, розташований в середині пустельних районів штату Нью-Мексико. Загадкові лінії, мов промені, розходяться від комплексу Чако в різні боки на 51 км. Загадковий пагорб, названий Американським Стоунхенджем, розташований в 64 км північніше Бостона (штат Нью-Хемпшир). Це таємничий мегалітичний комплекс з хаотично розташованого каміння, кам’яних стін та підземних камер. Загадковий пагорб – лише одна з сотень незвичайних кам’яних будівель, розташованих в Північній Америці. До комплексу входить велика кількість каміння з зображеннями. Архітектура Північної Америки колоніального періоду мала наслідувальний характер, зазнала насамперед впливу класицизму, на відміну від Латинської Америки, де тривалий час панувало бароко. Коли на зміну колоніальному періоду прийшов час національного відродження, у великих містах почали будувати величні громадські споруди. В архітектурі США запанувала естетика неокласицизму. Її риси втілені під час будівництва Вашингтона. Зразком став Капітолій (будинок для засідань Конгресу). Він спланований так, щоб нагадувати про велич Давнього Риму. Прообразом купола вважається собор Святого Петра в Римі. Будівництво вели декілька поколінь архітекторів, будівля неодноразово модернізовувалася. Використовувався і неоготичний стиль, переважно при будівництві університетів, церков, садиб. Зразком неоготичного стилю є Прінстонський університет. На початку ХХ ст. Америка почала стрімко висуватися на світовій арені як найбільша індустріальна держава. З появою «чиказької школи», засновником якої став «батько американського модернізму» Луїс Генрі Салліван (1856-1924), зодчество позбавляється європейського впливу, в ньому почали домінувати прості конструкції зі скла і бетону (наприклад, Гарант-білдінг у Буффало). Сполучені Штани Америки – батьківщина і світовий лідер з будівництва хмарочосів, адже перший з`явився саме у Чикаго. На архітектурні проекти хмарочосів вплинув стиль ар-деко. Одним з кращих його зразків вважають Крайслер-білдінг, що став символом Нью-Йорка. Королівський музей провінції Онтаріо в канадському місті Торонто – найбільший в країні. Колекція розміщується у 40 галереях і складається з понад 6 млн експонатів – зразків мистецтва Близького Сходу, Африки, Східної Азії, Європи, Америки й звісно Канади. Музей є чинним ще із середини ХІХ ст., але про нього заговорили лише через 150 років завдяки дивовижному творінню сучасного архітектора Даніеля Лібескінда. Він зміг доповнити стару будівлю новою у вигляді величезного кристалу. Гострокутна «прибудова» у стилі деконструктивізму виділяє музей з усіх споруд Торонто, змінює весь навколишній ландшафт. Кожна з п`яти граней цієї дивовижної споруди утворює п`ять великих виставкових залів. На парадоксальному поєднанні просторів, очевидно, позначився своєрідний музичний досвід автора проекту (Д. Лібескінд віртуозно користується ритмом, візуальною гармонією). Символом свободи, демократії та справедливості стала одна з найвідоміших скульптур США у стилі неокласицизму, яку називають «Леді Свобода». Це подарунок Франції до 100-річчя американської незалежності, скульптор Фредерік Огюст Бертольді, конструкцію каркасу розробив Густав Ейфель, творець Ейфелевої вежі. На честь переселенців у мсті Сент-Луїс побудовано найвищий пам`ятник у США у вигляді арки (192 м висотою і шириною). У Вашингтоні до 150-річчя з дня народження Тараса Шевченка було відкрито меморіал, що складається з бронзової статуї поета та стели з рельєфом Прометея, автор – Леонід Молодожанин (Лео Мол). У канадському місті Вегревіль є зображення гігантської дев`ятиметрової української писанки. У такий спосіб канадці українського походження вшанували традиції своєї історичної батьківщини.

# data[].attributes.body
Архітектура Північної Америки колоніального періоду мала наслідувальний характер, зазнала насамперед впливу класицизму, на відміну від Латинської Америки, де тривалий час панувало бароко.
Коли на зміну колоніальному періоду прийшов час національного відродження, у великих містах почали будувати величні громадські споруди. В архітектурі США запанувала естетика неокласицизму. Неокласичні риси національного стилю були яскраво втілені під час будівництва Вашингтона. Зразком став знаменитий Капітолій — будинок для засідань Конгресу, розташований у самому серці столиці США. Його сплановано так, щоб нагадувати про велич Давнього Риму. Праобразом купола вважається собор Святого Петра в Римі. Будівництво вели кілька поколінь архітекторів, будівля неодноразово модернізувалася.
Траплялися й інші стилі. Неоготичний стиль використовували, але переважно при будівництві університетів, церков, садиб. Зразком неоготичного стилю є Прінстонський університет.

На початку XX ст. Америка почала стрімко висуватися на світовій арені як найбільша індустріальна держава. З появою «чиказької школи», засновником якої став «батько американського модернізму» Луїс Генрі Салліван (1856—1924), зодчество позбувається європейського впливу, у ньому почали домінувати прості конструкції зі скла і бетону (наприклад, Гарант-білдінг у Буффало).

# data[].attributes.headline
Родіон Зінченко 10а

# data[].attributes.subject
Родіон Зінченко 10а

# data[].attributes.body
Культура Латинської Америки унікальна - вона
зіткана з соціокультурного досвіду безлічі етносів, що
населяють цей "вогненний континент", що став воістину
плавильним казаном націй: європейських переселенців і
їхніх нащадків, метисів, мулатів, індіанців, негрів,
китайців, індійців і ін.

В чому ж своєрідність та унікальність мистецтва
Латинської Америки? Саме про це сьогодні ми
дізнаємось.

У XX ст. у латиноамериканських країнах провідними
стали національно-патріотичні ідеї, що призвело до
розквіту самобутніх мистецьких шкіл, найвідоміші з них
— бразильська і мексиканська. У мегаполісах — Буенос-
Айресі, Ріо-де-Жанейро, Мехіко — споруджували урядові
будинки, висотні офіси, університети. У святковому
вигляді міст відбилися риси національного характеру:
вони нагадували строкатий «архітектурний карнавал».

Ріо-де-Жанейро

Бразиліа

Перлиною сучасної культури Південної Америки й
символом національної незалежності стало місто
Бразиліа. Нова столиця держави є «візитівкою» так
званого бразильського економічного дива. Це одне з
наймолодших міст світу побудоване на місці, де ще
кілька десятиліть тому не було нічого, окрім тропічних
джунглів. Бразиліа входить до списку Світової спадщини
ЮНЕСКО як об'єкт історичної та культурної спадщини
людства.

Одне з найкрасивіших міст Латинської Америки і світу —
Ріо-де-Жанейро — оточене півкільцем гір і морем. З
висоти пташиного лету з верхівки гори Корковаду цю
красу споглядає гігантська статуя Христа Спасителя —
символ міста і Бразилії. Розкинуті руки Христа ніби
обіймають місто. Здалеку скульптура «прочитується» як
величезний хрест і викликає захоплення. Монумент
обрано одним з нових семи чудес світу.

Статуя Христа -Спасителя в Ріо -де- Жанейро

# data[].attributes.headline
Родіон Зінченко 10а

# data[].attributes.subject
Родіон Зінченко 10а

# data[].attributes.body
Мистецтво північноамериканського культурного регіону пройшло довгий шлях, йому притаманна еклектичність, стильове розмаїття, що не дивно для мультикультурного суспільства. І сьогодні залишається загадкою Зміїний курган в Огайо, створений корінним населенням Америки. Він є найбільшою земляною спорудою в світі і одним з декількох давніх курганів Північної Америки. Каньйон Чако – церемоніальний центр корінного американського населення, розташований в середині пустельних районів штату Нью-Мексико. Загадкові лінії, мов промені, розходяться від комплексу Чако в різні боки на 51 км. Загадковий пагорб, названий Американським Стоунхенджем, розташований в 64 км північніше Бостона (штат Нью-Хемпшир). Це таємничий мегалітичний комплекс з хаотично розташованого каміння, кам’яних стін та підземних камер. Загадковий пагорб – лише одна з сотень незвичайних кам’яних будівель, розташованих в Північній Америці. До комплексу входить велика кількість каміння з зображеннями. Архітектура Північної Америки колоніального періоду мала наслідувальний характер, зазнала насамперед впливу класицизму, на відміну від Латинської Америки, де тривалий час панувало бароко. Коли на зміну колоніальному періоду прийшов час національного відродження, у великих містах почали будувати величні громадські споруди. В архітектурі США запанувала естетика неокласицизму. Її риси втілені під час будівництва Вашингтона. Зразком став Капітолій (будинок для засідань Конгресу). Він спланований так, щоб нагадувати про велич Давнього Риму. Прообразом купола вважається собор Святого Петра в Римі. Будівництво вели декілька поколінь архітекторів, будівля неодноразово модернізовувалася. Використовувався і неоготичний стиль, переважно при будівництві університетів, церков, садиб. Зразком неоготичного стилю є Прінстонський університет. На початку ХХ ст. Америка почала стрімко висуватися на світовій арені як найбільша індустріальна держава. З появою «чиказької школи», засновником якої став «батько американського модернізму» Луїс Генрі Салліван (1856-1924), зодчество позбавляється європейського впливу, в ньому почали домінувати прості конструкції зі скла і бетону (наприклад, Гарант-білдінг у Буффало). Сполучені Штани Америки – батьківщина і світовий лідер з будівництва хмарочосів, адже перший з`явився саме у Чикаго. На архітектурні проекти хмарочосів вплинув стиль ар-деко. Одним з кращих його зразків вважають Крайслер-білдінг, що став символом Нью-Йорка. Королівський музей провінції Онтаріо в канадському місті Торонто – найбільший в країні. Колекція розміщується у 40 галереях і складається з понад 6 млн експонатів – зразків мистецтва Близького Сходу, Африки, Східної Азії, Європи, Америки й звісно Канади. Музей є чинним ще із середини ХІХ ст., але про нього заговорили лише через 150 років завдяки дивовижному творінню сучасного архітектора Даніеля Лібескінда. Він зміг доповнити стару будівлю новою у вигляді величезного кристалу. Гострокутна «прибудова» у стилі деконструктивізму виділяє музей з усіх споруд Торонто, змінює весь навколишній ландшафт. Кожна з п`яти граней цієї дивовижної споруди утворює п`ять великих виставкових залів. На парадоксальному поєднанні просторів, очевидно, позначився своєрідний музичний досвід автора проекту (Д. Лібескінд віртуозно користується ритмом, візуальною гармонією). Символом свободи, демократії та справедливості стала одна з найвідоміших скульптур США у стилі неокласицизму, яку називають «Леді Свобода». Це подарунок Франції до 100-річчя американської незалежності, скульптор Фредерік Огюст Бертольді, конструкцію каркасу розробив Густав Ейфель, творець Ейфелевої вежі. На честь переселенців у мсті Сент-Луїс побудовано найвищий пам`ятник у США у вигляді арки (192 м висотою і шириною). У Вашингтоні до 150-річчя з дня народження Тараса Шевченка було відкрито меморіал, що складається з бронзової статуї поета та стели з рельєфом Прометея, автор – Леонід Молодожанин (Лео Мол). У канадському місті Вегревіль є зображення гігантської дев`ятиметрової української писанки. У такий спосіб канадці українського походження вшанували традиції своєї історичної батьківщини.

# data[].attributes.headline
Ткаченко Марія, 10В

# data[].attributes.subject
Ткаченко Марія, 10В

# data[].attributes.body
Культура Північної Америки охоплює звичаї та інші результати проявів людської творчої діяльності, що були досягнуті у Північній Америці. Зародження північноамериканської культури розпочалося у період між 40 000 і 16 500 роками тому, у період танення крижаного покриву, що був сформований у період останнього льодовикового максимуму. Саме це дозволило палеоіндійським народам мігрувати з території Азії на північноамериканський континент через Берингів перешийок, сформувати певну самобутність і врешті-решт породити такі цивілізації, як імперія ацтеків або цивілізація будівельників курганів. Але у зв'язку з колонізацією Північної Америки країнами Європи і подальшою масовою міграцією з європейських країн з XVII століття в північноамериканській культурі спостерігається все більший вплив Європейської цивілізації. Отримане в результаті поєднання європейських і місцевих звичаїв сформувало те, що зараз називають північноамериканською культурою.

# data[].attributes.headline
Культура Латинської Америки 

# data[].attributes.subject
Культура Латинської Америки 

# data[].attributes.body
Культура Латинської Америки – це справжній карнавал, запальні ритми танго, футбол і тісні взаємини етносів вірувань і традицій. Говорячи про латиноамериканську культуру, можна вказати на три головні напрями. Одне з цих напрямків – культура танцю.  Танець в Латинській Америці – це варіації на вільну тему, за допомогою яких цей латиноамериканець може розповісти про все в своєму житті: про вірність, зраду, любові, втрати, скорботи, болю і патріотизм.  Одним з головних латиноамериканських танців є танго, батьківщина якого Аргентина. Багато хто навіть схильні заявляти, що танго – є втілення латиноамериканської культури. Навіть бразильський карнавал не обходиться без танго, хоча на ньому править запальна самба. Іншим напрямком латиноамериканської культури є, безумовно, екологічна культура . Багато латиноамериканців з трепетом ставляться до природи свого континенту. Однак в цьому випадку існує і досить серйозна проблема, пов’язана з вирубкою лісів Амазонії.  При цьому вирубка знищує не тільки реліктові дерева і численних тварин тропічних лісів, а й дивовижну культуру племен амазонських індіанців, яких залишається все менше. Екологічна свідомість латиноамериканського народу перешкоджає варварському відношенню до національних культур, однак економіка диктує свої правила подальшого розвитку.

# data[].attributes.headline
Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.subject
Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.body
Своєрідність різних видів мистецтва американського культурного регіону, які обумовлені їх історичними, соціально-політичними та етнічними особливостями, краще всього розглядати на прикладі мистецтва Сполучених Штатів Америки.
Головними факторами, що вплинули на формування національної ідентичності США, були принципи, що покладені до Декларації Незалежності, релігійна філософія — протестантська етика і пуританська мораль, ідеї свободи і демократії, а також строкатий етнічний склад країни, де кожна нація зберігала культурні традиції своєї батьківщини. Створення мистецтва США відбувалося на основі синтезу не тільки різних національних, але й расових культур — американських індіанців, народів Африки, іммігрантів з Європи, а пізніше і переселенців із країн Азії (Ізраїлю, Іраку, Сирії, Туреччини, В'єтнаму та іншіх). Саме це зіграло важливу роль у розвитку національної самосвідомості молодої держави, формуванні її нових культурних принципів, пріоритетів, громадської думки і особливо художніх традицій різних видів мистецтва. Зараз кінематограф, телебачення, музика США служать фундаментом світової масової культури.

Музичне мистецтво США
У період утворення держави США (1776 р.) особливого поширення набули патріотичні пісні. Поступово музика міцно ввійшла до повсякденного життя — набуло популярності домашнє музикування: концерти салонного характеру, танці.

Кінематограф США
У різних жанрах національної кінопродукції США теж були сформовані власні кінематографічні типові образи, які пов'язані з історичним розвитком американської нації. Провідними жанрами, які становлять специфіку американського кіно є вестерн, кримінальні фільми, мюзикли, фантастика, фільми-катастрофи. У них уже давно існують стійкі стереотипи образів героїв.

Особливості живопису США

Перші твори живопису саме у США з'явилися у XVII ст. — це замальовки, зроблені учасниками дослідницьких експедицій. Професійні художники з'явилися в американському культурному регіоні тільки на початку XVІІІ ст. З усієї палітри жанрів живопису найбільш міцно закріпилися два: портретний жанр і пейзаж.Насичене ХХ ст. різними напрямками в живописі США представлено: живописом магічного реалізму, де реальність швидше нагадує сон або галюцинацію. У безпредметному живописі особливої уваги заслуговує абстрактний експресіонізм — це американський «винахід» малювати картини, проливаючи на полотно фарби.

# data[].attributes.attachment_caption
Кафедральний собор Успіння Пресвятої Богородиці в Мехіко

# data[].attributes.headline
Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.subject
Лубяна Катерина 10-А

# data[].attributes.body
Унаслідок конкісти, перед якою стояли завдання відкриття і завоювання нових земель, християнізації населення, відбувся рішучий поворот у розвитку мистецтва тепер уже Латинської Америки. На руїнах знищеної індіанської культури колоністи споруджували церкви і монастирі, маєтки й навіть міста. Будівництво вели за європейськими зразками під керівництвом іспанців і португальців. Будівельниками зазвичай були індіанці, а пізніше також метиси і привезені темношкірі раби. Більшість католицьких храмів стоять на фундаментах зруйнованих храмів і палаців індіанців.
Самобутнім зразком колоніального стилю бароко в католицькій архітектурі другої половини XVIII ст. є комплекс споруд церкви Бон-Жезус-ду-Конгоньяс бразильського архітектора і скульптора Алейжадінью. Величні сходи прикрашали фігури 12 пророків. В інтер’єрах каплиць митець створив шість скульптурних груп із 66 статуй у людський зріст.
Кафедральний собор Успіння Пресвятої Богородиці в Мехіко — один з найбільших і найдавніших католицьких храмів у Латинській Америці. Фасади собору оздоблені багатими порталами в обрамленні колон і статуй. Бароковий головний портал собору — найвищий.Інтер’єр собору вирізняється багатством декору, розкішним оздобленням золотом, перламутром, слоновою кісткою. Вітражі заливають собор янтарним світлом. П’ять вівтарів виконані у стилі бароко, головний Вівтар Прощення виготовлений із мармуру, оніксу і золота.
Культова архітектура Латино-Американського регіону з характерними для неї гігантськими масштабами й багатством скульптурного декору характеризується терміном ультрабароко. Участь індіанських майстрів позначилася на декоративному оздобленні низки церков, де виявляються несподівані для канонів католицизму язичницькі емблеми й символи, наприклад знаки сонця.

# data[].attributes.headline
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.subject
Сторожук Ліза, 10-В

# data[].attributes.body
Одне з найкрасивіших міст
Латинської Америки і світу —
Ріо-де-Жанейро — оточене
півкільцем гір і морем. З
висоти пташиного лету з
верхівки гори Корковаду цю
красу споглядає гігантська
статуя Христа Спасителя —
символ міста і Бразилії.
Розкинуті руки Христа ніби
обіймають місто. Здалеку
скульптура «прочитується»
як величезний хрест і
викликає захоплення.
Монумент обрано одним з
нових семи чудес світу.

# data[].attributes.headline
Пучина В. 10А

# data[].attributes.subject
Пучина В. 10А

# data[].attributes.body
Чичен-Іца на карті розташований в Мексиці, в 120 км на південний схід від Меріда, столиці півострова Юкатан, і в даний час є не тільки одним з найбільш відомих міст періоду Майя, але і не без підстав його вважають новим чудом світу. Раніше це поселення називалося інакше - «Уукіл-абнал» ( «Сім Кустов»). Своє теперішню назву Чичен-Іца отримав дещо пізніше, коли слава про колодязь, в якому здійснювали жертвоприношення, поширилася по довколишніх областях, внаслідок чого місто було перейменовано в «Колодязь племені Іца»: «чи» означало «гирло», «чен» - «колодязь »і« ица »- так називалася одна з племен майя, які заснували поселення. Місто Чічен Іца на ті часи був досить великим: площа його становила близько 10 кв. км. Незважаючи на те що від більшості будівель залишилися лише руїни, деякі споруди (в основному культового характеру) збереглися непогано і викликають величезний інтерес не тільки в учених і дослідників, а й у багатьох жителів нашої планети.

- Дослівно назва міста перекладається як "місцевість поруч з колодязем племені Іца"
- Площа тут близько 400 квадратних кілометра.
- Найбільша піраміда зветься "Ель Кастіліо". Вона була побудована у 9 столітті нашої ери, як храм богу Кукулькану, який згідно вірувань мая, являвся у вигляді змії
- У грудні 2005 року археологічний об'єкт Чечен-Іца за участі 100 мільйонів людей був віднесений до "Семи сучасних чудес світу"

# data[].attributes.headline
Північна Америка  Варвара Клокова 10А

# data[].attributes.subject
Північна Америка  Варвара Клокова 10А

# data[].attributes.body
Північна Америка є третім за розмірами континентом світу після Євразії та Африки. Тут розташована одна з найважливіших країн світу США, високорозвинена Канада, густонаселена Мексика й багато дрібних держав із цікавими латиноамериканськими традиціями. Північна Америка тягнеться від екватора на півдні до полярних широт на півночі, тому тут є всі кліматичні зони Землі.
● Чисельність населення Північної Америки становить 579 млн осіб.

● Континент омивається декількома океанами: Північним Льодовитим океаном на півночі, Тихим океаном на півдні й заході, Атлантичним океаном на сході. На південному сході, Північна Америка омивається Карибським морем. Континент займає площу приблизно 24 709 000 квадратних кілометрів, що становить приблизно 16,5 % від загальної площі суші на Землі.

● До Північноамериканського континенту належать 23 країни. Це США, Канада, Мексика, Гренландія, Бермудські острови і всі країни Центральної Америки та Карибського басейну. Найбільш населеною країною є США — 327 млн осіб. Друга за чисельністю населення країна, Мексика — 129 млн осіб. Канада на третьому місці — 37 млн осіб.

● Христофор Колумб відкрив Америку в 1492 році. Але норвезькі поселенці прибули трохи раніше, в 11-му столітті. Але, насправді вчені вважають, що перші корінні народи прийшли на континент приблизно 15 000 років тому, які мігрували з Євразії. Як вони це зробили, ми можемо тільки здогадуватися, але більшість вчених вважають, що вони перетнули перешийок, який був колись у Беринговій протоці між сучасною Аляскою й Сибіром.

● Європа колонізувала (захопила) Північну Америку в епоху Великих географічних відкриттів. Іспанія, Франція та Великобританія зайняли території в Північній Америці. Наприкінці 18 і на початку 19 століть, населення цих територій розпочало боротьбу за незалежність. Ця боротьба призвела до утворення декількох країн. Сполучені Штати Америки були сформовані з 13 британських колоній, у той час, як Канада стала результатом об’єднання британської і французької територій.

● Деналі — найвища гора в Північній Америці. Її висота становить 6 190 метрів над рівнем моря. Гірський пік розташований у центрі Аляски, ця вершина забрала життя в понад 100 альпіністів.

● У Північній Америці немає жодної країни, позбавленої виходу до моря чи океану.

● Свою назву цей континент отримав на честь мореплавця Амеріго Веспуччі.

● Найпівнічнішою точкою Північноамериканського материка є острів Гренландія, до речі, найбільший у світі.

● Колись Північна Америка була з’єднана з Євразією перешийком. Потім цей перешийок під впливом тектонічних сил опустився під воду, утворивши Берингову протоку. У районі цієї протоки Північноамериканські береги відокремлює від російських відстань усього 4 кілометри.

● На цьому континенті розташований Великий каньйон, найбільший каньйон на Землі.

● Тут буває жарко. У Долині Смерті (США) одного разу була зафіксована рекордна температура +57 ℃.

● Найбільше місто в Північній Америці — мексиканська столиця Мехіко. Тут живе приблизно 20 млн осіб.

● Руйнівні торнадо тут зароджуються набагато частіше, ніж на будь-якому іншому континенті.

● У Північній Америці вирощується близько половини всього світового врожаю кукурудзи.

● У Каліфорнії сходяться дві найбільші тектонічні плити на Землі, що часто стає причиною сильних землетрусів у цьому регіоні.

● У Північній Америці багато прісноводних водойм, наприклад тут найбільша у світі система озер із прісною водою, озеро «Верхнє» найбільше у світі прісноводне озеро за площею й четверте за об’ємом. Тут протікає Міссісіпі, одна з найбільших річок світу (3 734 км).

● Домінантні мови в Північній Америці — іспанська, англійська та французька. А ось у Гренландії проживають люди, що говорять в основному данською мовою.

● Найбільша країна за площею на континенті — Канада.

# data[].attributes.headline
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.subject
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.attachment_link.title
Статуя Свободи в США: як спогад скульптора породив легендарний монумент, Одна історія

# data[].attributes.headline
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.subject
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.headline
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.subject
Яценко Дар'я 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Історія Онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
#8 клас. Доколумбові цивілізації Америки та народи Африки.

# data[].attributes.headline
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.subject
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.body
З моменту відкриття Америки європейцями архітектура цього культурного регіону починає розвиватися за європейськими зразками. Але скоро, під впливом місцевих соціально-економічних і кліматичних умов, вона набуває місцевих відмінностей, а в XVIII — на початку XIX ст. — і національних особливостей. Основним видом будівництва і ведучим архітектурним типом у іспанських колоніях було зведення храмів. Саме культове зодчество підпорядкувало і об'єднало в собі всі види образотворчих мистецтв.
Узагальнюючий приклад міст латиноамериканського культурного регіону — місто Ріо-де-Жанейро. «Бог створив світ за шість днів. На сьомий він створив Ріо-де-Жанейро», — з любов'ю жартують бразильці і вважають своє прекрасне казкове місто справжнім земним раєм. Воно друге за величиною місто в країні (після Сан-Паулу) і четверте в Південній Америці. Ріо-де-Жанейро є адміністративним центром однойменного штату. Населення — 6,4 млн. осіб.

# data[].attributes.headline
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.subject
Жемелко Данило 10-А

# data[].attributes.body
Мистецтво північноамериканського культурного регіону пройшло довгий історичний шлях, йому притаманна еклектичність, стильове розмаїття, що не дивно для мультикультурного суспільства.

Архітектура Північної Америки колоніального періоду мала наслідувальний характер, зазнала насамперед впливу класицизму, на відміну від Латинської Америки, де тривалий час панувало бароко.
Коли на зміну колоніальному періоду прийшов час національного відродження, у великих містах почали будувати величні громадські споруди. В архітектурі США запанувала естетика неокласицизму. Неокласичні риси національного стилю були яскраво втілені під час будівництва Вашингтона. Зразком став знаменитий Капітолій — будинок для засідань Конгресу, розташований у самому серці столиці США. Його сплановано так, щоб нагадувати про велич Давнього Риму. Праобразом купола вважається собор Святого Петра в Римі. Будівництво вели кілька поколінь архітекторів, будівля неодноразово модернізувалася.