# data[].attributes.body
https://www.escriptors.cat/autors/andresv/pagina.php?id_sec=228
https://lletra.uoc.edu/ca/autor/vicent-andres-estelles
https://es.slideshare.net/mynaemismariina/els-amants-vicent-andrs-estells-35542967
https://www.rankia.com/blog/kaos/1299548-els-amants
https://www.youtube.com/watch?v=whQAN3Nkygw
https://www.youtube.com/watch?v=HOVQE9g4aG0

# data[].attributes.headline
En aquesta entrevista, el mateix Vicent Andrés Estellés, ens parla de la seva vida i de la seva poesia.

# data[].attributes.subject
En aquesta entrevista, el mateix Vicent Andrés Estellés, ens parla de la seva vida i de la seva poesia.

# data[].attributes.body
-1987, TV3

# data[].attributes.attachment_link.title
Entrevista a Vicent Andrés Estellés (TV3 1987)

# data[].attributes.body
-Vicent Andrés Estellés

# data[].attributes.headline
Per saber-ne més de Vicent Andrés Estellés i la seva poesia, et convido a veure aquest vídeo.

# data[].attributes.subject
Per saber-ne més de Vicent Andrés Estellés i la seva poesia, et convido a veure aquest vídeo.

# data[].attributes.body
No hi havia a València dos amants com nosaltres.

Feroçment ens amàvem des del matí a la nit.

Tot ho recorde mentre vas estenent la roba.

Han passat anys, molts anys; han passat moltes coses.

De sobte encara em pren aquell vent o l'amor

i rodolem per terra entre abraços i besos.

No comprenem l'amor com un costum amable,

com un costum pacífic de compliment i teles.

(i que ens perdone el cast senyor López-Picó)

Es desperta, de sobta, com un vell huracà,

i ens tomba en terra els dos, ens ajunta, ens empeny.

Jo desitjava, a voltes, un amor educati

en marxa el tocadiscos,negligentment besant-te,

ara un muscle i després el peçó d'una orella.

El nostre amor és un amor brusc i salvatge,

i tenim l'enyorança amarga de la terra,

d'anar a rebolcons entre besos i arraps.

Què voleu que hi faça! Elemental, ja ho sé.

Ignorem el Petrarca i ignorem moltes coses.

Les Estances de Riba i les "Rimas" de Bécquer.

Després, tombats en terra de qualsevol manera,

comprenem que som bàrbars, i que això no deu ser,

que no estem en l'edat, i tot això i allò.

No hi havia a València dos amants com nosaltres,
car d'amants com nosaltres en són parits ben pocs.

# data[].attributes.body
Morfosintàcticament, en la primera estrofa, trobem un hipèrbaton localitzat al segon vers (“Feroçment ens amàvem”), que com podem comprovar l'autor ha alternat l'ordre lògic de la frase.
En l'àmbit lexicosemàntic, trobem: a la segona estrofa, en el primer vers, tenim una metàfora on diu “em pren aquell vent”, referint-se a que li entren ganes. Al 3r i 4t d’aquesta mateixa estrofa tenim comparació (“com un costum amable” i “com un costum pacífic”).  I a l’última estrofa tenim una altre comparació (“dos amants com nosaltres”).

# data[].attributes.body
El poema no conté res d'aquest àmbit.

# data[].attributes.body
El llenguatge poètic es basa en l'experimentació, ja que l'autor és excel·lent expressant el que sent i les seves experiències en el seu món intern, El text només tracta d'això, de transmetre al lector aquestes sensacions, concretament les amoroses.

# data[].attributes.body
És un poema blanc, ja que no té cap tipus de rima però té regularitat rítmica.

# data[].attributes.body
Es tracta d’un poema de versos d’art major de dotze síl·labes cesurats en dos hemistiquis de sis síl·labes.
Tots ells són versos blancs ja que no presenten cap tipus de rima, i en el transcurs de la composició, intercalen versos masculins i femenins.
Trobem cinc estrofes, la primera i la segona són quartets, la tercera conté dos versos, la quarta de dotze i l’última de dos.

# data[].attributes.body
El poema presenta una tipologia narrativa i descriptiva, ja que narra els fets i els seus sentiments mentre que de tan en tan afageix adjectius per ajudar al lector a tenir les imatges més clares.

# data[].attributes.body
El seu jo poètic, és particularment lúcid quan suggereix que no només descriu les seves vivències, sinó que té clar al servei de què ho fa: com a crítica  explícita i sarcàstica al pensament conservador.

# data[].attributes.body
La situació de l'obra és la següent: En la primera estrofa sembla que presumeix d'haver estat present en la relació amorosa més extraordinària de tota una ciutat, ja que puntualitza que és ell qui la viu. En la segona, hi introdueix un nou matís inesperat, donant la possibilitat d'estar expressant nostàlgia. En la següent encara incideix més aquesta possibilitat. LLavors, en la quarta, apareix "de sobte" aquella passió juvenil. I la cinquena torna a afirmar que havia presenciat una història d'amor inigualable.

# data[].attributes.body
El tema literari del que tracta aquesta obra és l’amor, l’amor sense cap mena de dubte, ja que el poema només presenta la passió entre dos amants que s’amaven, sembla ser que es tracta de l’autor i d’una dona. Al llarg de tota l’obra compara l’abans, eren fogosos, s’amaven en qualsevol racó, no eren en cap cas defensors d’un amor tranquil sinó que eren salvatges i bruscos; amb l’ara, ja ha passat molt de temps des d’aquella època però de tant en tant recorden els vells temps, i evoca aquell amor a través del record.
Té una intenció lírica, que consisteix en expressar de manera intimista el que passa en el seu món intern, és a dir, dintre seu.
Cal destacar que l’autor es manifesta amb un estat d’ànim joiós, llavors podríem dir que té un to festiu.

# data[].attributes.body
L’autor del text, s’anomena Vicent Andrés Estellés.  Va néixer a Burjassot, al 1924 i va morir a València al 1993. Vicent Andrés Estellés inicia la seva producció poètica a la postguerra, i és sens dubte el poeta més rellevant de la literatura catalana contemporània al País Valencià. Vicent pertany al Realisme històric, que és un moviment literari comprès entre els anys 1859 i 1968. Aquest moviment és un intent d’inserir el treball intel·lectual i literari en el procés de recuperació política del país per tal de lluitar contra el franquisme de l’època.

Parlant d'ell, va passar la seva infància a Burjassot, població de la qual sempre va conservar un bon record. La vocació literària es va desvetllar molt aviat en ell, però no pel costat de la poesia sinó pel del teatre, tot i que als volts dels anys 1935-36 ja va començar a escriure poesia. Quan va esclatar la guerra civil espanyola tenia 12 anys i ja havia començat a escriure algunes peces teatrals que ell anomenava "de combat". El 1942 va publicar el seu primer article al diari Jornada i a partir d'aquí va començar a dedicarse únicament a escriure. Finalment arribem al 1971, quan va publicar “Llibre de les Meravelles” on a dins seu es troba el poema “Els amants”.

# data[].attributes.body
"ELS AMANTS"

# data[].attributes.attachment_link.title
Els amants - Francesc Anyó i Borja Penalba