# data[].attributes.body
L'exili és l'acció d'abandonar volutariament o per la força un territori el qual identifiques com "pàtria".

# data[].attributes.body
Els motius de l'exili sempre han sigut més o menys els mateixos, buscar noves oportunitats, millors condicions... Ara mateix la majoria dels exiliats el que necessiten és fugir dels constants bombardejos. Mentre que abans marxaven per temes "polítics".

# data[].attributes.body
Tots els exiliats van veure morir familiars, amics, coneguts al llarg del camí. Eren constantment bombardejats pels avions feixistes. Va ser distribuïts per diferents camps de concentració a prop de la platja on hi havia molta humitat, feia molt fred, bevien aigua de mar... En conclusió estaven en condicions miserables.
A la imatge es pot veure com porten als nens i les coses de valor com poden.

# data[].attributes.body
Elisabeth Eidenbenz va néixer el 1913 a Suïssa, on era professora i va arribar a Espanya el 1936 sent el primer comboi de subministrament. En tornar a Suïssa va posar-se en contacte amb un tal Karl Ketterer, qui li va posar al comandament de la maternitat. La seva funció a la maternitat era portar a totes les dones embarassades allà, on estaven alimentades i bona higiene.

# data[].attributes.body
Amb les seves amigues va començar el trajecte cap a França. Per Girona li va entrar un tros de bala al ull, les amigues van intentar tobar un oculista per treure-li. A Puigcerdà va trobar al seu espòs i van arribar junts a França. Segons ella, sempre estava vigilada pels francesos i senegalesos. Més tard, va ser portada a la maternitat on va conèixer a Joana Pasqual i al seu marit que era metge.

# data[].attributes.body
Remei Oliva va ser desterrada del seu país de naixement i al arribar als camps de concentració va ser maltractada. Tenia molta por de que el seu fill naixés en aquell camp de concentració.
Ella "defineix" l'exili amb una frase: Vam deixar la clau de casa als veïns, però no vam tornar mai més.

# data[].attributes.body
El marit de Joana Pasqual era metge i tinent del bàndol republicà i va haver de retirarse al front d'Aragó. Durant aquells dies va donar a llum a la seva filla, amb la que va viure juntament amb els avis i el seu altre fill. Sis mesos després encara no sabia res del seu marit, van començar a pensar que estava mort. Fins que una dona li va dir que no podia sortir de Perpinyà ja que sino seria afusellat, llavors va sortir cap a França. Un dia es va trobar amb la policia Espanyola, amb la sort de que un d'ells era veí seu i la va deixar passar. Finalment va trobar al seu marit que estava amagat a casa d'uns forners. Li va contar que no havia fet cap mal a ningú i que volia tornar pero no podia ser, li va dir que ella tornaria i li diria a la familia que estava bé. Aixi ho va fer, al tornar van passar l'estiu amagats. Passat l'estiu i amb la Segona Guerra Mundial esclatada van haver de posar-se a treballar tots dos (ella estant embaraçada. Finalment a Perpinyà van ser arrestats pels gendarmes i va ser transportada a Argeles.

# data[].attributes.headline
3-Condicions que van gaudir les dones que van parir a la Maternitat d’Elna

# data[].attributes.subject
3-Condicions que van gaudir les dones que van parir a la Maternitat d’Elna

# data[].attributes.body
Totes les dones embarassades que estaven als camps de concentració tenien la mateixa por, que el fill no sobrevisqués per les condicions deplorables de les que estaven envoltades. Va ser una alegria el seu trasllat a la maternitat ja que allà estava casi asegurada la vida del nadó. Era un entorn calet, net, amb un bon tracte, bon menjar i aigua potable...

# data[].attributes.headline
4-Com es va finançar el projecte de la maternitat?

# data[].attributes.subject
4-Com es va finançar el projecte de la maternitat?

# data[].attributes.body
Karl Ketterer juntament amb Elisabeth van veure les condicions en què parien les dones i van voler intervenir, van trobar una casa abandonada i van començar a adaptar-lo per dones embarassades. Una vegada acomodat, Elisabeth va anar a buscar les primeres mares, i en tornar es va adonar que la casa era massa petita i no tenia electricitat. Estava en tan males condicions que van demanar diners a Suïssa. Una associació els hi va donar 30.000 francs suïssos amb els quals van poder acomodar la casa, i a part dels diners la mateixa associació els hi van donar els estris necessaris. Les infermeres també venien de Suïssa, de l'escola d'infermeres. Els personatges que van ajudar això van ser sobretot: Pierre Cérésole, Karl Ketterer i Rodolfo Olgiati.

# data[].attributes.body
Els republicans més o menys tots seguien la mateixa ruta, però aquestes són les que van seguir les "protagonistes":
Maria García: Barcelona-Girona-Puigcerdà-França (Camp d'Argelers)
Remei Oliva: Barcelona-Girona-Figueres-Llançà-Portbou-França (Camp d'Argelers)
Joana Pasqual: Barcelona-Figueres-Agullana-Perpinyà (Camp d'Argelers)

# data[].attributes.body
Els camps on van estar els Espanyols van ser:
Camp d'Argeles
Camp de Vernet d'Ariege
Camp de Saint-Cyprien
Camp de Gurs
Camp de Septfonds
Camp de Rivesaltes

# data[].attributes.body
Els motius segueixen sent els mateixos, la guerra, la politica, el treball... marxen com poden, a peu, en qualsevol transport terrestre, en pateres...

# data[].attributes.body
Els inmigrants segueixen sent discriminats per la gent dels llocs on arriben (com abans)