# data[].attributes.headline
Як Каденюк став на рік старше

# data[].attributes.subject
Як Каденюк став на рік старше

# data[].attributes.body
Каденюк: Я пішов до РАГСУ, жіночки подивилися, що прийшов якийсь хлопчина, і давати йому підроблені документи… Вони кажуть, що нехай хтось із батьків прийде. Поїхав батько на наступний день, батькові не дали, адже вони вже злякалися, бо це підсудна справа. Батько приїжджає, я засмучений, сльози на очах. Бачу, мама вирішила йти, не зважаючи на те, що вона не хотіла, щоб я поступав до військового училища. Вона їде в Хотин, а там кілометрів двадцять від села, приїжджає з цією метрикою в руках. Усе — метрика є. Причому, знову ж така ситуація, якийсь збіг обставин… Вона зайшла до хати, я дивлюся телевізор, і тільки вона відкриває двері, в цей момент якраз передача по телевізору  переривається й передають термінове повідомлення про загибель космонавта Комарова, саме тоді він загинув. Левітан таким сильним голосом передає оце повідомлення, що загинув космонавт Комаров, у нього тоді парашутна система відмовила. А мама каже, що навіщо тобі це, ти теж у космонавти хочеш?!.. Я вириваю в неї з рук метрику. І таким чином я став на рік старшим.

# data[].attributes.headline
У втіленні  мрії Каденюка на початках найбільшу роль відіграла мама

# data[].attributes.subject
У втіленні  мрії Каденюка на початках найбільшу роль відіграла мама

# data[].attributes.body
Каденюк: Це справді так. Адже після закінчення школи мені було шістнадцять років, а до льотного училища приймали з сімнадцяти років. Я все ж-таки вирішив пройти медичну комісію в районному центрі в Хотині. Тоді начальник четвертого відділу майор Міхеєв Володимир Ілліч, я його запам’ятав на усе життя, каже: давай неси документи, треба їх відправляти в область, у Чернівці. Я йому кажу, зізнаюся, що мені шістнадцять років. Він сказав те, що він повинен був сказати, — тоді все, приїжджай наступного року, тебе не приймуть. Приймають тільки з сімнадцяти. Я давай його умовляти, не знаю яким чином, але бачу, що він знімає телефонну трубку і кудись телефонує. Як потім з’ясувалося, до РАГСУ, де виписують метрику й промовляє такі слова. А він російськомовний і каже: "Может быть когда-нибудь мы будем встречать его на космодроме с цветами. Давайте мы поможем этому молодому человеку". Там погодилися спочатку, але цю фразу я запам’ятав на все життя. І в космосі я пригадав цей його вислів – він виявився пророцтвом.

# data[].attributes.headline
Навіщо ви літали в Космос?

# data[].attributes.subject
Навіщо ви літали в Космос?

# data[].attributes.body
На думку Каденюка, космонавти нашої планети літають у Космос з однією метою —  щоб покращити життя на Землі. А ще цей політ був здійсненням його найбільшої мрії.

# data[].attributes.body
Леонід Каденюк народився 28 січня 1951 р.в селі Клішківці Чернівецької області в сім'ї сільських вчителів. З 19 листопада по 5 грудня 1997 року американський "Columbia" STS-87 здійснив космічну місію у складі міжнародного екіпажу: командир – Кевін Крегел, пілот – Стівен Лінді, спеціалісти місії – Вінсон Скотт, Калпана Чавла, Така Дої та українець Леонід Каденюк, єдиний у складі екіпажу космонавт-дослідник. Цей політ тривав 15 діб 16 год. 35 хв. 1 сек. Під час місії Леонід Каденюк провів близько десяти передбачених програмою експериментів з метою вивчення дії мікрогравітації на рослини, зокрема займався проведенням дослідів зі штучного запилення паростків сої і рапсу в умовах невагомості, а ще виконував експерименти Інституту системних досліджень людини по тематиці "Людина і стан невагомості".