# data[].attributes.body
1. brug alle sanser ( lad borgeren se og føle)

2. lyt opmærksom og acceptere pauser

3. vær ikke den kloge

4. vælg konkrete emner

5. korte sætninger

6. tal langsom og tydeligt, men overdriv nu ikke

7. brug naturlige tegn(mimik, kropssprog)

8. tal kun en af gangen

9. respekt, tålmodighed og fantasi

# data[].attributes.body
Inhalation ventoline 2 pust  mane og vesp

Atarax 0,5 mg mane og vesp
Furix 40 mg mane

Apovit multi 1 mane

Movicol 1 brev 25ml PN

# data[].attributes.body
Apixaban 2,5 mg mane og vesp

Pantoprazol 40 mg 2x dgl mane og vesp

Exelon plaster 1xdgl mane 9,5 mg
Movicol 1 brev 25ml mane

Furix 40mg mane

Galantamin 8mg mane

# data[].attributes.body
Apovit multi 1 mane

Movicol 1brev 25ml mane
Vit- B trioBe 1 mane

Apixaban 2,5 mg mane og vesp

# data[].attributes.body
At føle, at høre, at se
At tale, at græde,at le
At danse, at cykel, at gå
At opdage, lære, forstå

At spørge hvorfor du er til
At indse en dag hvad du vil
er alt sammen skabt i din hjerne
din magiske valnøddekerne

# data[].attributes.body
Kl.02.00 om natten. En samtale mellem de to demente herrer om liv, sygdom, fest og andet.

# data[].attributes.headline
CARL SVENDSEN 67 år med diagnosen Fronto-temperal demens

# data[].attributes.subject
CARL SVENDSEN 67 år med diagnosen Fronto-temperal demens

# data[].attributes.attachment_link.title
CARL SVENDSEN 67 år med diagnosen Fronto

# data[].attributes.headline
BIRTHE SØRENSEN 84 år med diagnosen Alzheimer (AD)

# data[].attributes.subject
BIRTHE SØRENSEN 84 år med diagnosen Alzheimer (AD)

# data[].attributes.attachment_link.title
BIRTHE SØRENSEN 84 år med diagnosen Alzheimer

# data[].attributes.headline
HANS JENSEN 78 år med diagnosen vaskulær demens

# data[].attributes.subject
HANS JENSEN 78 år med diagnosen vaskulær demens

# data[].attributes.attachment_link.title
HANS JENSEN 78 år med diagnosen Vaskulær demens

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Denne temaintroduktion præsenterer Dementia Care Mapping (DCM) som metode i relation til den personcentreredepraksis i forhold til mennesker med demens. Temaintroduktionen er en gennemgang af metode og effekter. Introduktionen efterfølges af praktiske eksempler på, hvordan metoden kan kvalitetssikre den daglige kommunale pleje og omsorg af mennesker med demens.

Dementia Care Mapping (DCM) er udviklet af psykologen Tom Kitwood i samarbejde med Kathleen Bredin fra Bradford Dementia Group. DCM er en metode til at kortlægge behovet for personorienteret pleje og omsorg for mennesker med en demenssygdom. Metoden kan benyttes i forhold til alle, der har en demenssygdom. DCM fokuserer således på omsorgsrelationen mellem mennesket med demens og personalet og indbefatter systematiske observationer og registreringer af samspillet af en certificeret observatør (kaldet en mapper), der efterfølgende giver grundig og konstruktiv feedback [1].

Metoden er udviklet på baggrund af studier om omsorg til mennesker med demens. Den er funderet i en overbevisning om, at mennesker ikke skal forstås med udgangspunkt i deres sygdom. Derimod skal også demensramte personer forstås som sociale mennesker, der har fysiske, psykiske og sociale behov. Kvaliteten af den omsorg, som personalet yder til en borger med en demenssygdom, har afgørende indflydelse på udviklingen af sygdommen. Omsorgens kvalitet defineres af, om der tages udgangspunkt i den demente persons ressourcer, identitet og mulighed for at handle som et selvstændigt og socialt menneske [2].

DCM-metoden kan derfor også betragtes som en personcentreret omsorgsmodel, der overordnet tjener to formål:

For det første tydeliggøres kvaliteten af de relationer, som borgeren med demens indgår i på et plejecenters fællesarealer. Her tænkes især på kvaliteten af omsorgsrelationen mellem personen med demens og omsorgsgiveren.

For det andet fungerer metoden også som et ledelsesredskab. Ledelsen får med metoden et indblik i, hvad der fungerer godt og hvad der fungerer mindre hensigtsmæssigt i plejen [3].

------------------------

[1]: Undervisningsmateriale fra DANIÆ

[2]: Kitwoord et al. (1992): "Towards a theory of dementia care mapping".

[3]: Kirsten Amstrup (2000): "Dementia Care Mapping" I Sygeplejersken nr. 11, 2000

Dementia Care Mapping (DCM) er baseret på den antagelse, at kvaliteten af den omsorg, som personalet yder, har betydning for, hvordan demenssygdommen udvikler sig. En væsentlig opgave for plejepersonalet er derfor at understøtte borgeren med demens i at forblive aktive i den sociale verden ved at hjælpe borgeren med at indgå i en positiv interaktion med andre mennesker. DCM anskuer omsorgsopgaven som en opmærksomhed rettet mod hele mennesket.

Begrebet 'Personhood', der ikke kan oversættes direkte til dansk, er centralt i tilgangen. Begrebet forsøger at indfange teoriens overbevisning om, at alle mennesker er noget i kraft af de relationer, de indgår i. Personhood knytter sig dermed til de sociale aspekter af tilværelsen, hvormed menes det at have en status, at blive vist respekt mv. [1].

Ud over basale fysiske behov er det derfor væsentligt, at personalet overordnet fokuserer på, at hver enkelt borger:

understøttes i at bevare sin identitet

hjælpes til at få størst muligt udbytte af sine ressourcer

forbliver et selvstændigt, socialt menneske

i videst muligt omfang bevarer sin identitet.

Psykologiske behov hos mennesker med en demenssygdom

De vigtigste psykologiske behov hos et menneske med en demenssygdom er ifølge Kitwood og Bredin trøst, tilknytning, inklusion, beskæftigelse og identitet. Behovene bliver almindeligvis dækket i de sociale sammenhænge, som mennesker indgår i. Mennesker med en demenssygdom har derimod brug for hjælp til at få dækket behovene.

Trøst

Trøst forstås som nærvær, ømhed, tryghed og støtte til at lindre sorg og smerte. Trøst er derfor også at udfolde omsorg på de områder, hvor den demensramte person ikke længere selv kan yde egenomsorg.

Tilknytning

Tilknytningens formål er opnåelsen af en følelse af sikkerhed gennem relationer ved at knytte forbindelse til andre mennesker. For personer med en demenssygdom kan det - afhængigt af sygdommens sværhedsgrad - være svært at forblive i de kendte netværk, og det kan give den demensramte person en oplevelse af at være fortabt eller alene. Da mennesker grundlæggende er sociale væsener, er der derfor behov for at støtte demensramte personer i at indgå i netværk og knytte forbindelse til andre mennesker.

Inklusion

Inklusion handler om, at alle har behov for at være en del af et fællesskab og derved en del af en større sammenhæng. Eksklusion fra fællesskabet kan resultere i både indad- og udadreagerende adfærd.

Beskæftigelse

Meningsfuld beskæftigelse har direkte indflydelse på vores selvværd. Dermed har det også afgørende indflydelse på, hvordan vi mestrer vores nuværende livssituation. Der er derfor brug for aktiviteter, som understøtter borgernes færdigheder.

Identitet

Identitet handler om at vide, hvem man er, og at andre ved, hvem man er, og dermed også de forhold, episoder mv., der har bidraget til at forme den enkelte person gennem livet. Det vil sige dét at have en sammenhængende livshistorie [2].

Den gode direkte demensomsorg

Formålet med den gode demensomsorg er ifølge Kitwood at sikre indfrielsen af den enkeltes behov. Som ansat gøres dette blandt andet ved at være opmærksom på at anerkende, forhandle, samarbejde, facilitere, validere, benytte humor og ved at byde op til festlige lejligheder [3].

Anerkendelse

Anerkendelse kan være både verbal og nonverbal. Anerkendelse består blandt andet i at anerkende et menneske, som det er uden forbehold. Samtidigt er der i begrebet også indlejret en tro på, at der altid er et eller andet form for udviklingspotentiale.

Forhandling

Det at forhandle med en demensramt borger handler om at tage udgangspunkt i de ønsker, som borgeren selv udtrykker, frem for egne behov. Forhandlingssituationer kan således handle om spisetider, mængden af mad, tidspunktet for at stå op og gå i seng mv. Det er i sådanne situationer altid vigtigt at sætte borgeren i centrum samtidig med, at man ved, at noget vil være godt for borgeren.

Samarbejde

Fokus for samarbejdet er omsorgsprocesserne, som både den sygdomsramte borger og omsorgsgiveren indgår i. Det er derfor væsentligt at inddrage borgeren i processerne, så eksempelvis det at få tøj på ikke er noget, der bliver gjort ved en. Det er derimod et samarbejde mellem borger og omsorgsgiver, hvorfor det også kræver den aktive deltagelse af begge parter.

Facilitering

Facilitering handler om at bistå borgeren i at udføre de delopgaver, der tilsammen udgør den overordnede opgave. Når borgeren faciliteres i delopgaverne på en anerkendende måde, gives han eller hun mulighed for at opleve succes i forhold til den overordnede opgave. På den måde er samarbejde og facilitering nært forbundne.

Validering

Validering indebærer accept og anerkendelse af en andens oplevede virkelighed. I stedet for at rette på borgerne, hvis de giver udtryk for noget, der ikke umiddelbart er i andres virkelighed, sætter man sig i deres sted og anerkender, at det er det, de oplever.

Humor

Humorens styrke er, at skellet mellem den demensramte borger og omsorgsgiveren forsvinder, idet der i øjeblikket opstår en fælles forståelse. Tilsvarende gør sig gældende ved fester, der også har en meget inkluderende virkning, idet man træder ud af det normale rum og ind i et rum, hvor man er fælles om noget [4][5].

-------------------------

[1]: Kitwood et al. (1992): "Towards a theory of dementia care mapping"

[2]: Undervisningsmateriale fra DANIÆ

[3]: Kitwood et al. (1992): "Towards a theory of dementia care mapping"

[4]: Undervisningsmateriale fra DANIÆ

[5]: Kitwood et al. (1992): "Towards a theory of dementia care mapping"

En certificeret mapper observerer kvaliteten af omsorgsrelationen mellem borgere og plejepersonale. I Danmark er det kun Danmarks Institut for Ældrepædagogik (Daniæ), der har licens til at uddanne mappere. Basisuddannelsen består af tre dages teori og øvelser samt en dag, hvor det tillærte afprøves i praksis. Når uddannelsen er færdiggjort, er man klar til at mappe [9].Der er mulighed for yderligere uddannelse i DCM-metoden.

Observationerne og mappingen af omsorgsprocessen foregår overvejende i fællesrum på fx plejehjem og dagcentre. Observationerne foregår kun derfor i særlige tilfælde i beboerens private bolig. Det er vigtigt, at det er en udefrakommende, der mapper, da dataene ellers kan blive farvet af et forhåndskendskab. Data registreres i tre kategorier på samme tid.

Kodning af beboerens handlinger, humør og engagement

Ved brug af DCM er der 23 prædefinerede handlekategorier, der spænder over, hvorvidt borgeren går på toilettet, deltager i forskellige former for aktiviteter, viser tegn på isolation, kommunikerer med andre mv. Hver handling kodes med et bogstav fra a-z.

Kodningen tydeliggør, hvilke aktiviteter en person har foretaget sig i løbet af en længere periode opdelt i registreringer for hvert femte minut. Ofte observeres der i 12 timer fordelt over to dage.

Til denne del af kodningen knytter sig også en skala over humør og engagement, der går fra -5 til +5. Tallet -5 bruges om ekstreme negative udtryk så som apati, raseri, nedtrykthed, fortvivlelse eller lignende. Tallet +5 er et udtryk for, at borgerens humør og engagement er ekstremt godt i den handling, han eller hun udfører.

Sammenfatningen af data om humør og engagement viser, hvordan borgerens befindende er i observationsperioden. Skalaen søger derved at indfange borgerens udtryk - verbalt eller nonverbalt - i forbindelse med den registrerede handling. Ved hjælp af kodningen registreres det således, hvad borgeren foretager sig, samt hvordan han eller hun befinder sig med det, der foretages.

Registrering af negative hændelser

Negative hændelser omhandler måden, hvorpå borgeren behandles af omsorgsgiveren. Der er 17 koder, der dækker over umyndiggørelse, barnliggørelse, forcering af tempo, nedvurdering, underkendelse mv. Når der registreres en negativ hændelse, vurderes den på en skala bestående af fire niveauer fra mild til meget alvorlig.

Registrering af positive hændelser

Positive hændelser er en fortegnelse over positivt personarbejde, som personalet yder. I særdeleshed de færdigheder, talenter og kreativitet, som personalet udviser. Der er 17 koder, der dækker over respekt, anerkendelse, samarbejde, inklusion mv. Når der registreres en positiv hændelse, vurderes den på en skala bestående af to niveauer fra lav grad af understøttelse af borgerens personhood til en høj grad af understøttelse af personhood. Både de negative og de positive hændelser kan yderligere opdeles i kategorier, der viser om de tidligere omtalte psykologiske behov understøttes eller undermineres.

Rapportering og handleplan

Mapperen udarbejder efterfølgende en rapport. Rapporten er udført med udgangspunkt i den anerkendende tilgang, hvorfor den ud over at være anerkendende i sine formuleringer også skal være konstruktiv. Samtidig skal rapporten være formuleret i et tydeligt og let forståeligt sprog. Når rapporten er udarbejdet, arrangeres der et møde mellem afdelingens personale og den certificerede observatør. På mødet fremlægges rapportens konklusioner. Derved kommer der øget fokus på relationen mellem den demensramte borger og omsorgsgiverne. Tilsvarende øges fokus på kvaliteten af de aktiviteter, som borgeren indgår i. Afslutningsvist udarbejdes handleplaner for den enkelte borger i forhold til de områder, hvor rapporten har vist, at der er brug for en ændret indsats [2].
Læs praksiseksemplerne Guldborgsund og Pilehuset
--------------------------

[1]: www.daniae.dk

[2]: Undervisningsmateriale fra Daniæ

En systematisk litteratursøgning viste, at der er udført en begrænset mængde forskning i Dementia Care Mapping. En del af forskningen er af begrænset kvalitet, men der foreligger nogen evidens for at DCM giver følgende positive gevinster:

Kvalitetsforbedringer af plejen [1]

Højere grad af trivsel hos borgerne[2]

Reduktion i omfanget af negativ omsorgspleje[3]

Omsorgspersonerne gives øget mulighed for at reflektere over egen praksis og dermed forbedre livsvilkår for demensramte borgere, idet metoden indbefatter konstruktiv feedback[4].

Et kvalitativt norsk studie af Rokstad 2011[5] har undersøgt effekterne ved brugen af Dementia Care Mapping. Effekterne retter sig i studiet mod DCM som et refleksionsredskab for personalegruppen. Studiet beror på en relativt lille mængde data indsamlet gennem fokusgrupper. Studiet viser en række positive resultater:

DCM øger både egen og fælles refleksion i forhold til egen og andres tilgang til beboerne. Gennem feedback struktureres den fælles forståelse på en måde, der gør det lettere at omsætte refleksionerne til praksis.

Metoden bidrager til forbedret evne i forhold til at prioritere sin tid og strukturere indsatsen i forhold til den enkelte beboer. Samtidigt bidrager feedbacken til den enkeltes sensibilitet i forhold til beboernes behov, hvilket ifølge personalet er med til at højne kvaliteten.

En britisk undersøgelse udført af Brooker et al. (1998) [6] om brugen af Dementia Care Mapping i et tre-årigt forsøg, hvor 324 deltog, der hver især blev mappede i seks timer i gennemsnit i perioden, viste følgende:

Der kan ikke konkluderes entydigt på validiteten af DCM på baggrund af undersøgelsen. De deltagende enheder præsterede i forvejen godt, og DCM bidrog derfor ikke til en radikal forandring af den eksisterende tilgang. Da der heller ikke var tilstrækkeligt med klager fra pårørende eller andre, der kunne måles på, kan der ikke konkluderes entydigt på validiteten af DCM.

DCM hverken mindsker eller øger graden af selvhjulpenhed i perioden. Der var ingen signifikant forandring i behovet for hjælp i perioden, om end der var en svag nedadgående tendens.

Af mapperens rapporter fremgik det, at DCM øgede kvaliteten af plejen i alle enheder, hvor den blev benyttet. Antallet af registrerede negative hændelser blev reduceret, alt imens de positive hændelser blev forøget. Tilsvarende gjorde sig gældende i forhold til, om den enkelte beboer indgik i meningsfulde aktiviteter. Ifølge undersøgelsen er en væsentlig fordel ved denne metode, at den transformerer omsorgsgiverens syn på individet ved at få omsorgsgiveren til at se gennem beboerens øjne.

Både beboere og pårørende accepterede tilstedeværelsen af mappere. For de pårørende blev det værdsat, at man kunne se resultaterne af den ændrede praksis både på papir og i virkeligheden.

Personalets tilgang til DCM ændrede sig også i løbet af de tre år, som studiet varede: Efter tre år var peronsonalet mindre nervøse ved DCM-evaluering, Over tid blev mindre generede af DCM-evalueringen, deres angst for evaluering faldt i perioden, interessen for at modtage feedback var konstant i perioden, og endelig voksede personalets tiltro til at DCM-resultaterne ville være brugbare til at forbedre plejen.

DCM er et stærkt værktøj til at skabe forandringer i en serviceinstitution. Samtidigt kan det også forud for introduktionen forårsage utryghed i personalegruppen. Imidlertid aftager den værste uro ved tilvænning, om end en del fortsat føler sig generet af evalueringen. Dette skal dog sammenholdes med, at over tid er næsten alle ansatte interesseret i feedback i forbindelse med evalueringen, og alle mener, at resultaterne forbedrer plejen.

I et randomiseret studie af Chenoweth et al. (2009) [7] sammenlignes DCM med andre metoder. Undersøgelsens resultater er baseret på studier af to gange fem plejecentre. De første fem benyttede sig af DCM. To personer blev undervist i tre dage á seks timer. Efterfølgende mappede de hvert af de fem steder af to omgange i to dage á seks timers varighed med fire måneders interval. De sidste fem plejehjem benyttede sig af personcentreret pleje. Her deltog alle medarbejdere i et to dages kursus, hvorefter ledelsen løbende blev superviseret pr. telefon af underviserne.

Studiet resulterede i følgende konklusioner:

Brugen af DCM reducerede antallet af fald.

Målt på Cohen-Mansfield skalaen (CMAI) skete der en begrænset reduktion af agitation ved brug af DCM. Ifølge undersøgelsens forfattere skyldes det formentlig, at DCM resulterer i detaljerede handleplaner i forhold til den enkelte, da ofte oversete årsager til adfærd bliver identificeret i forbindelse med mappingen.

De steder, der benyttede DCM, reducerede medicinforbruget.

DCM var umiddelbart dyrere end de metoder, som den blev sammenlignet med, når prisen opgøres pr. point på CMAI. Opgørelsen af ressourceforbruget i forhold til point på CMAI er ikke en entydig opgørelse af udgifter i forhold til potentielle fordele og ulemper ved en metode.

------------------------------

[1]: Brooker, D. et al. (1998): "The effiacy of Dementia Care Mapping as an audit tool: report of a 3-year British NHS evaluation"

[2]: Brooker, D. et al. (1998): "The effiacy of Dementia Care Mapping as an audit tool: report of a 3-year British NHS evaluation" and Brooker et al. (2000): "Well-being and activity in dementia: a comparison of group reminiscence therapy, structured goal directed therapy and unstructured time"

[3]: Rokstad, Anne Marie (2011): "Dementia Care Mapping - en mulighet for refleksjon og utvikling"

[4]: Brooker, D. et al. (1998): "The effiacy of Dementia Care Mapping as an audit tool: report of a 3-year British NHS evaluation" and Martin et al. (2000): "anti-oppressive practice: a route to the empowerment of people with dementia through communication and choice".

[5]: Rokstad, Anne Marie (2011): "Dementia Care Mapping - en mulighet for refleksjon og utvikling"

[6]: Brooker, D. et al. (1998): "The effiacy of Dementia Care Mapping as an audit tool: report of a 3-year British NHS evaluation"

[7]: Chenoweth et al. (2009): "Caring for aged dementia care resident study (CADRES) of person-centred care, dementia care mapping and usual care in dementia: a cluster randomized trial"

Implementering fremmes gennem de tre centrale drivkræfter ledelse, kompetencer og organisering, der er gensidigt afhængige af hinanden og skal understøtte hinanden. Derudover er der en række faktorer, der på forskellige niveauer påvirker implementering.

Drivkræfter

Ledelse
For at implementeringen af DCM bliver en succes, er det afgørende med ledelsesmæssigt fokus og opbakning [1]. Det vil sige, at ledelsen initierer implementeringen, understøtter den løbende, vælger de relevante medarbejdere og kommunikerer målsætningerne.

Det indebærer, at ledelsen skal have forståelse for DCM, kunne se relevansen i forhold til brugen og bakke entydigt op om brugen samt fungere som metodens forkæmpere i omstillingsprocessen.

En væsentlig opgave for ledelsen er derfor at sikre den nødvendige viden og motivation blandt medarbejderne samt løbende kommunikere målsætningerne [2]. Med andre ord skal ledelsen sikre operationaliseringen af den overordnede strategiske beslutning om at benytte DCM.

Kompetencer
I forbindelse med implementering er en af de væsentlige udfordringer modsætningen mellem at vide, hvad man skal gøre og gøre det i praksis. Ved implementering af DCM skal medarbejderne derfor have fokus på at lære nye tilgange og aflære sig de tidligere tillagte handlemønstre. Det er ofte godt at have superbrugere, der uddannes og trænes særligt, således at de kan virke som forandringsagenter i organisationen, som de andre medarbejdere kan læne sig op ad i omstillingsperioden [3].

Organisering
Det er vigtigt, at organisationen som helhed er veludviklet for derved at fremme en sammenhængende og koordineret organisering af indsatsen [4].

Det kan indebære, at fokus rettes mod arbejdspladsens kultur, kommunikation, koordination, etablering af procedurer, etablering af fælles målsætninger, skabelse af ejerskab til indsatsen, teknisk og praktisk understøttelse, frikøb af medarbejdere og aflastning.

Herudover er det vigtigt løbende at monitorere, om implementeringen bevæger sig i den ønskede retning. Selv om der i DCM løbende foregår dokumentation og evaluering af de enkelte indsatser, er det alligevel vigtigt løbende at dokumentere og evaluere den overordnede proces med implementeringen og dermed synliggøre implementeringsgraden. På den måde skabes der viden om, hvordan man generelt foretager implementeringsprocesser, og om en manglende effekt skyldes uhensigtsmæssige indsatser i forhold til beboerne, eller om der er tale om mangelfuld implementering.

Faktorer der påvirker implementeringen

Individuelle faktorer
De individuelle faktorer omhandler medarbejdernes faglige og personlige holdninger og adfærd[5]. For at implementere DCM er det derfor vigtigt at sikre, at medarbejderne har en grundlæggende viden om, hvad det vil sige at yde personcentreret omsorg, og hvordan det omsættes i praksis i en travl hverdag. De fagprofessionelles kompetencer er således afgørende for en vellykket implementering af DCM.

Da det er de fagprofessionelle, der primært har kontakten til beboerne, er det afgørende for implementeringen, at de deltager aktivt og er villige til at ændre adfærd. Det gøres ved at inddrage medarbejderne i beslutningsprocesserne og derved bidrage til opnåelsen af ejerskabsfølelse.

Interpersonelle faktorer
Herudover er der en række interpersonelle faktorer såsom samarbejdsrelationer, kommunikation og organisationens kultur, der kan påvirke implementeringen. Det er derfor vigtigt at skabe trygge rum, hvor der tages højde for at give god og konstruktiv feedback. Antallet af beslutningsled bør minimeres, og beslutninger bør træffes tættest muligt på borgeren i det omfang, det er muligt. Derudover er det også vigtigt at skabe et klart overblik over, hvilke aktører der er i spil, samt hvilke interesser de repræsenterer, og hvilke ressourcer de kan bidrage med [6].

Institutionelle faktorer
Endelig er der de institutionelle faktorer, der omhandler den organisation, som indsatsen skal implementeres i. Afhængig af organiseringen, kan det være enkelt eller komplekst at implementere metoden. Kompleksiteten afgøres ved at sammenligne metoden med den praksis, der i forvejen er; hvad der skal til for at tilpasse den til lokale forhold; risikoen ved at sætte metoden i drift fx i forhold til modstand blandt medarbejdere, ledelse eller pårørende; hvilke samarbejdspartnere skal involveres; og hvilke kompetencer implementering af DCM kræver. Nøjagtig implementeringen kan fremmes af detaljerede og let tilgængelige manualer, der løbende revideres, er nemme at benytte og samtidig fremhæver de synlige fordele og resultater ved brug af metoden [7].

------------------------------

[1]: Socialstyrelsen (2013): "Ældre i risiko for nedsat funktionsevne" afsnit om implementering.

[2]: Sundhedsstyrelsen (2011): "Inspiration til implementering af kommunale sundhedsindsatser"

[3]: Socialstyrelsen (2013): "Ældre i risiko for nedsat funktionsevne" afsnit om implementering.

[4]: Socialstyrelsen (2013): "Ældre i risiko for nedsat funktionsevne" afsnit om implementering.

[5]: Socialstyrelsen (2013): "Ældre i risiko for nedsat funktionsevne" afsnit om implementering.

[6]: Socialstyrelsen (2013): "Ældre i risiko for nedsat funktionsevne" afsnit om implementering.

[7]: Socialstyrelsen (2013): "Ældre i risiko for nedsat funktionsevne" afsnit om implementering.

I Danmark er Daniæ certificeret og godkendt af University of Bradford som den officielle strategiske DCM-partner. På nedenstående link kan du få oplysninger om certificering, kurser, priser mv. i henholdsvis England og Danmark.
Link til Daniæ Link til University of Bradford

En systematisk litteratursøgning fandt ingen nævneværdige økonomiske analyser, der kunne kaste lys over hvorvidt anvendelse og implementering af DCM-metoden har nogle positive økonomiske gevinster.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tema om Dementia Care Mapping til mennesker med demenssygdom

# data[].attributes.attachment_link.description
Denne temaintroduktion præsenterer Dementia Care Mapping (DCM) som metode i relation til den personcentreredepraksis i forhold til mennesker med demens. Temaintroduktionen er en gennemgang af metode og effekter. Introduktionen efterfølges af praktiske eksempler på, hvordan metoden kan kvalitetssikre den daglige kommunale pleje og omsorg af mennesker med demens.

# data[].attributes.attachment_link.description
Når man yder personcentreret omsorg, sætter man personen i centrum fremfor sygdommen. Det bygger på en omsorgsfilosofi, som har vist sig at virke godt. Læs her om Tom Kitwoods teori og Dawn Brookers VIPS-model for implementering af personcentreret omsorg.