# data[].attributes.headline
Історія кіно(матеріал додала Мостова І. Н.)

# data[].attributes.subject
Історія кіно(матеріал додала Мостова І. Н.)

# data[].attributes.body
Кінематограф (від грец. κινεμα, род. в. грец. κινεματος — рух та грец. γραφο — писати, зображати) — це галузь культури та економіки, що об'єднує всі види професійної діяльності, пов'язаної з виробництвом, розповсюдженням, зберіганням та демонструванням фільмів, а також навчально-наукову роботу (див. кінознавство).
Історія

Кінець XIX століття — Створення кінетоскопів, біоскопів, вітаскопів і ін. примітивних видів кінопроекторів.

В 1893 р. одеський механік Тимченко Йосип Андрійович на замовлення фізика М. Любимова розробив «снаряд для аналізу стробоскопичних явищ», у якому було використано скачковий механізм «слимак». Цей апарат був показан у січні 1894 року на IX з'їзді дослідників природи та лікарів Російської імперії. За допомогою цього апарату Любимов довів свою теорію ілюзії безперервного руху "світлового тіла", пов'язану зі стробоскопічним ефектом.

1894 — Винахід німого кіно. Демонстрація винаходу в США Т. Едісоном, в Англії Р. У. Поллом.

1895 — Винахід синематографа (з'єднання плівки з проекційним ліхтарем) братами Оґюстом і Луї Люм'єрами. Поява перших документальних фільмів братів Люм'єр («Прибуття потягу», «Поливальник» і т. д.).

1896 — був знятий перший в Російський імперії документальний фільм (рос.)«Вид харьковского вокзала в момент отхода поезда с находящимся на платформе начальством».

1907—1908 — Застосування режисером Ж. Мельєсом технічних трюків в кіно (макети, подвійна експозиція, комбіновані, сповільнені і прискорені зйомки і т. д.). Зйомки фантастичних серій («Подорож на Місяць», «Подорож через неможливе (фр. Le Voyage a Travers L impossible)» 1904), зйомки кінофеєрій («Червоний Капелюшок», «Попелюшка»).

1907 — Винахід професором Петербурзького технологічного інституту Б. Л. Розінгом електронно-променевої трубки (кінескопа).

1908 — Створення першого мальованого (мультиплікаційного) фільму у Франції.

1911 — Розінг вперше у світі здійснив в лабораторних умовах передачу зображення на відстань декількох метрів (прообраз телебачення).

1914 — Створення нових жанрів кінематографа (детектив, комічний фільм, вестерн, багатосерійний пригодницький фільм). Розквіт німого кіно в Росії (режисери Я. Протазанов, Е. Бауер, В. Гардин, актори В. Холодна, І. Мозжухин, В. Полонській).

1920 — Масовий розвиток світового кіно завдяки творчості американських режисерів Д. Гріффіта і Т. Інса. Створення Ч. Чапліним фільмів, що увійшли до золотого фонду світового мистецтва («Малюк», «Золота лихоманка», «Цирк», «На плече»). Поява в Росії робіт талановитих режисерів С. Ейзенштейна, В. Пудовкина, О. Довженка, що відносяться до найвищих досягнень кіномистецтва XX ст. («Броненосець „Потемкин“», «Нащадок Чингізхана» та ін.).

1927 — Створення першого звукового фільму на кіностудії «Ворнер Бразерс» (режисер А. Кросленд, фільм «Співак джазу»). В СРСР перші звукові фільми з'явилися в 1931—1932 рр. («Путівка в життя» Н. Екка і «Стрічний» С. Юткевіча і Ф. Ермлера).

1936 — Перші передачі телебачення в СРСР.

1940 — Поява в СРСР у продажу перших телевізорів.

1949 — Модернізація телецентру на Шаболовці. Здійснення регулярного телемовлення в СРСР.

1970 — Винахід касетного відеомагнітофона-приставки до телевізора.

1973 — Початок масового випуску японською фірмою «Sony» відеомагнітофонів і касет

1980-ті і по теперішній час — Впровадження в сучасне кіно електронної техніки, використання багатоканальних систем запису і відтворення звуку, використання комп'ютерної графіки і синтезаторів, забезпечення ефекту безпосередньої присутності глядача у відтворюваній події (

# data[].attributes.headline
10 цікавих ф

# data[].attributes.body
10 цікавих фактів про соціальні медіа

1. Facebook зростає

Хоча Facebook стає неактуальним на деяких ринках, глобальний масштаб показує щось зовсім інше. П‘ять профілів у Facebook створюються кожну секунду. Це число перевищує кількість народжуваних.

2. У Twitter шість типів повідомлень

Нещодавнє дослідження Pew Research Center і Social Media Research Foundation проаналізувало тисячі повідомлень в Twitter і виявив закономірність: у Twitter відбувається 6 видів діалогів. А ми думали, що відправляти твіти легко.

3. Користувачі люблять відео

Навіть якщо компанії вважають, що відео не є важливою частиною їх стратегії в соціальних медіа, факти говорять за себе. Кожен день користувачі дивляться відео, прирівняному 500 років, і проводять принаймні 15 хвилин на YouTube.

4. Користувачі Twitter хочуть швидких відповідей

Дослідження Lithium Technologies показує, що природа Twitter збільшила очікування споживачів щодо відповідей брендів. 53% користувачів, які відправляли твіт компанії, чекали відповіді протягом години. Для тих, хто відправляв твіт із скаргою, це число досягає 72%. Використовуйте інструменти, щоб відстежувати час відповіді, і відповідайте на твіти як можна швидше, особливо на сердиті.

5. Більшість залучення на Facebook припадає на п’ятницю

У недавньому звіті Social Intelligence компанія Adobe проаналізувала понад 225 мільярдів постів в Facebook. Вона виявила, що пости отримують більше коментарів, розшарювання і лайків по п‘ятницях. Пам’ятайте про це, коли складаєте розклад для постів.

6. Пізній вечір — найкращий час для відправки твітів

Проаналізувавши більш 1.7 мільйона твітів TrackMaven визначив, що найкраще часу для відправки твітів — з 10 до 11 вечора, особливо по суботах. Обсяг розшарювання нижче пізно ввечері, і у контенту більше шансів бути розшарені. Надсилайте твіти у цьому час, щоб отримати більше залучення.

7. Популярні теми у Pinterest відрізняються в залежності від дня

Pinterest — одна з платформ, яка дає більше всього інтернет-трафіку і ділиться своїми даними. У своєму блозі Pinterest позначив категорії, які отримують більше залучення протягом кожного дня. Якщо пости про фітнесі більш популярні в понеділок, надихаючі висловлювання найбільш популярні в середу.

8. Візуальні матеріали популярні в Facebook.

Social Bakers виявили, що 87% взаємодій на сторінках Facebook відбувається з фото постами. Для порівняння, пости з посиланнями отримують лише 4% взаємодій. Вашими пріоритетами повинні стати вибір фото, яке підходить розповіді вашого бренду або сторителлинг.

9. Написання контенту необхідно

Все більше компаній будуть шукати високоякісний контент для підвищення обізнаності про бренд у соціальних медіа. Щорічне дослідження Social Media Examiner показало, що 58% компаній вважають пости в блогах і статті найважливішим типом контенту в соціальних медіа.

10. У Twitter зростає аудиторія 55-64 років

Це найбільш швидко зростаюча аудиторія Twitter. Це стане радісною звісткою для тих, хто займається маркетингом для зрілих споживачів.

Мирошниченко Н.П. додала матеріал (http://vkurse.ua/ua/business/o-socialnykh-media.html)

# data[].attributes.headline
История мобильного телефона

# data[].attributes.subject
История мобильного телефона

# data[].attributes.body
Материал добавила
Мостовая И.Н.

Первый «мобильник» был установлен в автомобиле Ларса Магнума Эрикссона, крупного шведского телефонного промышленника в 1910 году. Да, того самого чья фамилия до сих пор красуется в названии известного современного производителя мобильных телефонов «Sony-Ericsson». Эрикссон часто разъезжал  со своей женой Хильдой по Швеции, прихватив с собой телефонный аппарат, провода которого были присоединены к  длинным деревянным  шестам.

Звонок совершался следующим образом. Провода при помощи деревянных шестов, накидывались на провода телефонной линии, протянутых вдоль дороги. И при наличии свободной пары крутилась ручка вызова и заказывался оператору нужный адрес.

И раньше таким способом пользовались в армии и очень часто уже тогда появившимися телефонными хулиганами. Но именно Эрикссон стал обладателем гражданского и полностью законного мобильного телефона. Ведь телефон стоял в машине, а чета Эрикссонов путешествовала, значит – телефон мобильный, хотя пока и не сотовый.

# data[].attributes.headline
Поява першої комп'ютерної програма

# data[].attributes.subject
Поява першої комп'ютерної програма

# data[].attributes.body
Августа Ада Байрон була першою законнонародженою дитиною англійського поета лорда Джорджа Гордона Байрона і його дружини віконтеси Вентворт — Анни Ізабелли Мілбенк (Байрон) (Анабелли) (англ. Anne Isabella Milbanke). Анна Ізабелла Байрон в найкращі дні свого сімейного життя за своє захоплення математикою отримала від чоловіка прізвисько «Королева паралелограмів». Байрон всього один раз бачив свою дочку через місяць після народження. 21 квітня 1816 року Байрон офіційно розлучився і назавжди покинув Велику Британію. Дівчинка захопилася математикою, а не батьківськими віршами. У дванадцять років дівчинка представили паперові листи, де були зображені креслення літального апарату.

У віці сімнадцяти років вона приєдналася до Чарльза Бэббиджу замість пошуків нареченого. Всі свої сили Пекла витрачала на проектування автоматичної рахункової машинки. Розмір її став величезним – майже ціла кімната. Обчислювати вона могла до десятого знака дробу.
Але смерть не дозволила Бэббиджу закінчити проект. Пекла написала алгоритм чисел Бернуллі, завдяки яким можна було розуміти не тільки цифри, але і різні символи.

Ада була зайнята пошуком формули, яка б завжди забезпечувала перемогу на скачках. У тридцять сім років вона померла. Десятого грудня – у день народження тепер відзначається день програміста.
(Матеріал додала Марчук М.О.)

# data[].attributes.headline
Комп'ютерна миша

# data[].attributes.subject
Комп'ютерна миша

# data[].attributes.body
Миша (англ. mouse, англ. mouse devices) — один із вказівних пристроїв введення (англ. pointing device), який дає змогу користувачеві через інтерфейс взаємодіяти з комп'ютером.

Принцеп дії
Мишка сприймає своє переміщення в робочій площині (зазвичай на частині поверхні стола) і передає цю інформацію комп'ютеру. Програма є у комп'ютері, у відповідь на переміщення миші виконує на екрані дію, яка відповідає напрямку і відстані цього переміщення. В універсальних інтерфейсах (наприклад, у віконному) за допомоги мишки користувач керує спеціальним курсором — вказівником — маніпулятором елементами інтерфейсу. Інколи використовується введення команд мишею без участі видимих елементів інтерфейсу програми: за допомогою аналізування рухів миші. Такий спосіб отримав назву «жести мишкою» (англ. mouse gestures).

У доповнення до датчика переміщення, мишка має від однієї до трьох і більше кнопок, а також додаткові елементи керування (колеса прокрутки (англ. scroll wheel), джойстики, трекболи, клавіші тощо), дії яких зазвичай зв'язані з положенням курсора в цей час.

Елементи керування миші багато в чому є втіленням ідеї акордної клавіатури (тобто, клавіатури для роботи всліпу). Мишу початково створювали як доповнення до акордної клавіатури, яку вона фактично замінила.
Перша «миша» була сконструйована 1964 року руками аспіранта Біла Інгліша (англ. Bill English) та Роберта Тейлора під керівництвом власне винахідника і батька самої концепції Дугласа Карла Енгельбарта (англ. Douglas Carl Engelbart) у англ. Augmentation Research Center Стенфордського дослідного інституту (англ. Stanford Research Institute) у Менло-Парку, Каліфорнія. Пізніше Джеф Руліфсон (англ. Jeff Rulifson) покращив конструкцію і розробив програмне забезпечення. 9 грудня 1968 Дуглас Енгельбарт вперше продемонстрував свій винахід на комп'ютерній виставці Fall Joint в Сан-Франциско. Першу мишку доктора Енгельбарта було зроблено з дерева, і в ній була лише одна кнопка. Однак ідея нового способу оброблювання текстових файлів, можливість виділити, скопіювати й вставити частини тексту за допомогою однієї руки лягла в основу багатьох сучасних технологій. Патент на нову мишку був отриманий 17 листопада 1970.

Доктор Енгельбарт отримав від роботодавців $10 тисяч гонорару за свій винахід (вклав їх як перший внесок за власний заміський будиночок). Майже через 30 років, 10 квітня 1997 Дуглас Енгельбарт отримав у Музеї американської історії Смітсонівського інституту у Вашингтоні Премію Лемельсона від Массачусетського технологічного інституту (англ. Massachusetts Institute of Technology)[1]. 1 грудня 2000 нагороджений Медаллю технологій (англ. National Medal of Technology) визнання від уряду США.

Серійне виробництво розпочалося 1981 року, коли кнопку замінили на кульковий привід — коліщатко.

Першим комп'ютером, в комплект якого входила мишка, був міні-комп'ютер Xerox 8010 Star Information System, представлений 1981 року. Мишка фірми «Xerox» мала три кнопки і коштувала $400 (відповідно $900 у цінах 2007 року з урахуванням інфляції). 1983 року фірма Apple випустила власну модель миші для комп'ютера «Lisa», котра мала одну кнопку, вартість якої вдалося зменшити до $25. Широку популярність мишка здобула завдяки використанню в комп'ютерах «Apple Macintosh» і пізніше в ОС«Windows» для IBM PC. «Microsoft» ввела підтримку маніпулятора в IBM PC ще 1983 року, проте пізніше, ніж «Apple», звернула увагу на можливості під час роботи з віконним інтерфейсом.

Першу у світі оптичну мишку випустила 1982 року фірма «Mouse Systems», однак її оптика потребувала спеціального розкресленого планшета, що позначилося на її вартості — $100.

(Матеріал додала Марчук М.О.)

# data[].attributes.headline
Кіно в Україні

# data[].attributes.subject
Кіно в Україні

# data[].attributes.body
Перші кінознімання (1893—1921)[ред. • ред. код]

Докладніше: Українське кіно у 1893-1922 роках

У 1893 році головний механік Одеського Новоросійського університету Йосип Тимченко винайшов і сконструював прототип сучасного кінознімального апарату та апарату для кінопроекції. Тоді ж він здійснив перші кінозйомки — зафільмував вершників і метальників списів. Із 7 листопада до 20 грудня 1893 року в готелі «Франція» (Одеса) демонструвалися ці дві стрічки. 9 січня 1894 винахід демонструвався на 6-му засіданні секції фізики ІХ з'їзду російських натуралістів та лікарів у Москві. Нині знімальний апарат у фондах московського Політехнічного музею[1]

У вересні 1896 року в Харкові фотограф Альфред Федецький зняв кілька хронікальних сюжетів. А вже в грудні — майже рік у рік з першим публічним кіносеансом у Парижі — Альфред Федецький влаштував кіносеанс у Харківському оперному театрі. У Львові 13 вересня 1896 розпочались регулярні кіносеанси французьких фільмів у Пасажі Гаусмана (проїзд Крива Липа), що тривали декілька днів.

Піонери українського кінематографу початку 1900-х років віддавали перевагу екранізації популярних українських вистав «Наталка Полтавка» (за участю відомої актриси Марії Заньковецької), «Москаль-чарівник», «Наймичка». Тоді ж мала місце спроба створити фільми на українську історичну тематику, теж на театральній основі («Богдан Хмельницький» за п'єсою Михайла Старицького). З дореволюційним кіно в Україні пов'язана творчість багатьох популярних акторів. Королевою екрану тих часів була Віра Холодна, яка народилася в Полтаві і багато знімалася в Одесі.

ВУФКУ (1922—1930)[ред. • ред. код]

Докладніше: Всеукраїнське фотокіноуправління

Лесь Курбас (1887—1937)

Іван Кавалерідзе(1887—1978)

З 1919 р. в Радянській Україні починається тотальне одержавлення кіноіндустрії. 1922 року було засновано Всеукраїнське фотокіноуправління (ВУФКУ), організацію, яка монопольно очолила кіновиробництво, кінодистриб'юцію, кінофікацію, кінопресу та кіноосвіту в Україні. ВУФКУ вдалося реконструювати одеське і ялтинське підприємства, а 1928 року ввести в дію київську кінофабрику (майбутню Київську кіностудію ім. О.Довженка) — одну з найбільших та найсучасніших на той час у світі.

Українське ігрове кіно 1920-х намагалося поєднати революційну тематику з традиційною для попереднього періоду мелодрамою та пригодницькими жанрами («Укразія» Петра Чардиніна; «Сумка дипкур'єра», «Ягідка кохання» Олександра Довженка). У цей час в Україні з'явилися також екранізації класичних творів національної літератури — «Тарас Трясило», «Микола Джеря», «Борислав сміється».

У Одесі проходять зйомки багатьох фільмів, що ставили московські кінорежисери. У 1925 р. на екрани країни вийшов кінофільм Сергія Ейзенштейна «Броненосець Потьомкін», що увійшов у десяток найкращих фільмів світового кінематографу і став візитною карткою Одеси.

Наприкінці 1920-х рр. в українському кінематографі дедалі гучніше почала заявляти про себе нова модерністська течія, що сформувалася у співпраці режисера Леся Курбаса з письменниками Майком Йогансеном та Юрієм Яновським. Неторовані шляхи долав у кіно самобутній режисер і сценарист, відомий скульптор Іван Кавалерідзе («Злива», «Перекоп»). У цей же час в Україну приїздить працювати Дзиґа Вертов та ставить тут авангардні документальні фільми («Людина з кіноапаратом», «Ентузіазм: Симфонія Донбасу»).

Особливу роль у становленні українського кіномистецтва відіграли фільми Олександра Довженка «Звенигора» (1928), «Арсенал» (1929), «Земля» (1930). Його творчість піднесла вітчизняний кінематограф до світового рівня. Стилістика, створена Довженком, поклала початок напряму, який визначають як «українське поетичне кіно».

У листопаді 1930 року ВУФКУ реорганізовано в «Українафільм», підпорядковане «Союзкіно».

«Українфільм» і початок звукового кіно (1930—1950)[ред. • ред. код]

Докладніше: Українське кіно 1930-1940-х років

Олександр Довженко на зйомках фільму, 1932 р.

У 1930 р. в Україні з'являється перший звуковий фільм — документальна стрічка Дзиги Вертова «Ентузіазм: Симфонія Донбасу», а наступного року глядачі почули голоси акторів у художньому фільмі О. Соловйова «Фронт».

Білай Ірина

# data[].attributes.headline
Медіаосвіта - це комплекс спеціальних знань і методів підготовки до сприйняття інформації, що виробляється як регіональними, так і міждержавними ЗМК. Останнім часом у поняття медіаосвіти включено етичні категорії толерантності, віротерпимості. Проте основним питанням медіаосвіти залишається адекватність інтерпретації інформації.В Україні медіаосвіта тільки розпочинає свою історію. У 2003 р. було започатковано випуск електронного журналу "МедіаКритика" [http:www.mediakrytyka_franko.lviv_ua], організовано круглий стіл "Сучасна преса: інструмент конфліктності чи толерантності", влаштовано першу інтернет-конференцію "Медіаосвіта в Україні: стан і перспективи", в якій взяли участь журналісти й педагоги з різних міст України та Польщі.За останні роки члени редколегії "МедіаКритики" провели кілька прес-конференцій на факультетах журналістки і в інтернет-центрах ІТАР в Україні. На них Міністерству освіти і науки України було запропоновано створити мережу медіаосвіти, зокрема ввести до програм підготовки й перепідготовки педагогічних кадрів курс з медіаосвіти, розглянути доцільність уведення спеціальності "медіапедагог".

# data[].attributes.subject
Медіаосвіта - це комплекс спеціальних знань і методів підготовки до сприйняття інформації, що виробляється як регіональними, так і міждержавними ЗМК. Останнім часом у поняття медіаосвіти включено етичні категорії толерантності, віротерпимості. Проте основним питанням медіаосвіти залишається адекватність інтерпретації інформації.В Україні медіаосвіта тільки розпочинає свою історію. У 2003 р. було започатковано випуск електронного журналу "МедіаКритика" [http:www.mediakrytyka_franko.lviv_ua], організовано круглий стіл "Сучасна преса: інструмент конфліктності чи толерантності", влаштовано першу інтернет-конференцію "Медіаосвіта в Україні: стан і перспективи", в якій взяли участь журналісти й педагоги з різних міст України та Польщі.За останні роки члени редколегії "МедіаКритики" провели кілька прес-конференцій на факультетах журналістки і в інтернет-центрах ІТАР в Україні. На них Міністерству освіти і науки України було запропоновано створити мережу медіаосвіти, зокрема ввести до програм підготовки й перепідготовки педагогічних кадрів курс з медіаосвіти, розглянути доцільність уведення спеціальності "медіапедагог".

# data[].attributes.body
(Чернявська Алла)

# data[].attributes.headline
Американський медіапедагог Д. Леверанз систематизувала вимоги до знань і вмінь, що пред'являються до учнів шкіл різних штатів США у процесі медіаосвіти.Ось основні з них:учні повинні мати доступ до друкованих, візуальних та електронних медіа з різними цілями;учні повинні володіти термінологією медіаосвіти;учні повинні розуміти, що всі медіатексти містять «повідомлення» (messages);учні повинні вміти «декодувати» й аналізувати (за допомогою так званого «критичного аналізу») медіатексти в історичному, соціальному та культурному контексті, розуміючи при цьому відносини між аудиторією, медіатекстом і навколишньою дійсністю;на основі отриманих знань учні повинні мати можливість створювати власні медіатексти різного характеру, обговорювати свої медіапроекти, як і медіатексти, створені іншими людьми.При цьому цілі контакту аудиторії з медіа диференційовані за віком учнів у такий спосіб.

# data[].attributes.subject
Американський медіапедагог Д. Леверанз систематизувала вимоги до знань і вмінь, що пред'являються до учнів шкіл різних штатів США у процесі медіаосвіти.Ось основні з них:учні повинні мати доступ до друкованих, візуальних та електронних медіа з різними цілями;учні повинні володіти термінологією медіаосвіти;учні повинні розуміти, що всі медіатексти містять «повідомлення» (messages);учні повинні вміти «декодувати» й аналізувати (за допомогою так званого «критичного аналізу») медіатексти в історичному, соціальному та культурному контексті, розуміючи при цьому відносини між аудиторією, медіатекстом і навколишньою дійсністю;на основі отриманих знань учні повинні мати можливість створювати власні медіатексти різного характеру, обговорювати свої медіапроекти, як і медіатексти, створені іншими людьми.При цьому цілі контакту аудиторії з медіа диференційовані за віком учнів у такий спосіб.

# data[].attributes.body
(Чернявська Алла)

# data[].attributes.headline
Добро пожаловать в м

# data[].attributes.body
Добро пожаловать в музей медиа!
Мир медиа дает безграничные возможности Мостовая И.М

# data[].attributes.headline
Медіоосвіта: цикл творчих завдань для школярів. Ігрові завдання:

# data[].attributes.subject
Медіоосвіта: цикл творчих завдань для школярів. Ігрові завдання:

# data[].attributes.body
1)літературно-імітаційні, у ході яких аудиторія повинна написати;
2)"театралізовано-ситуативні" творчі заняття;
(Чернявська Алла).

# data[].attributes.body
Киноплёнка — фотоматериал на прозрачной гибкой подложке, предназначенный для киносъёмки, печати фильмокопий и звукозаписи. В большинстве случаев на перфорированную подложку нанесён один или несколько слоёв фотоэмульсии, поскольку запись изображения и звука на киноплёнке ...
Калємєнєва Н.В.

# data[].attributes.headline
Мова і види кіномистецтва

# data[].attributes.subject
Мова і види кіномистецтва

# data[].attributes.body
Кінематограф — один із наймолодших видів мистецтва, який виник на зламі XIX і XX ст. Завдяки загальнодоступності й наочності він став найпопулярнішим у всьому світі. Кіно впливає на світогляд багатьох людей, допомагає дізнаватися про різні події та явища, країни й народи, але головне — дає змогу відчути цілу гаму емоцій — радість, співчуття, захоплення, сум, гнів, страх тощо.

Кінематограф включає такі поняття, як кіномистецтво та його твори, а також кіноіндустріл — галузь економіки, яка виробляє фільми, спецефекти для них, мультиплікацію.

Який ваш улюблений художній фільм? Які документальні фільми ви дивились?

Умовно виокремлюють основні види кіно: художнє (ігрове), що засобами акторської майстерності втілює сюжети, та мультиплікаційне (анімаційне) кіно, що відображує дійсність за допомогою знятих на плівку малюнків або фотографій, об’ємних предметів і лялькових персонажів. Деякі фахівці вважають окремими групами документальне і науково-популярне кіно, зокрема освітнє. Втім багато

сучасних кінознавців вважають суто документальними лише фільми, зняті прихованою камерою.

Сучасна кінодокументалістика включає хроніку {репортаж з місця подій) і публіцистику, яка висвітлює актуальні суспільно-політичні питання. Темою для документальних фільмів найчастіше стають цікаві явища, життя знаменитостей, зокрема діячів культури. Наприклад, фільм «Подвійна порція» (СИТА, 2004, реж. М. Сперлок) присвячений шкідливості фаст-фуду. Серія «Обрані часом» показує долі видатних особистостей України (проект кіностудії «Контакт»

Науково-популярні фільми присвячують дослідженням, фактам і гіпотезам у найрізноманітніших галузях знань — історії, медицини, космосу тощо — з метою їх поширення. Освітній фільм — різновид науково-популярного кіно, його використовують як допоміжний засіб у навчальному процесі. Завдяки наочності такий фільм дає змогу побачити на екрані зображення недоступних візуальному спостереженню фізичних, хімічних, біологічних процесів, роботу різних механізмів, природу й побут віддалених країн. Наприклад, австралійський серіал «Кумедна наука». В Україні такі фільми створюють на Київській кіностудії науково-популярних фільмів.

За тривалістю показу фільми поділяють на повнометражні та короткометражні (15-20 хв), які іноді називають «кіномініа-тюрою». У такий фільм потрібно вмістити весь спектр переживань, як у повнометражній стрічці.

Також у самостійну групу виокремлюють рекламні фільми та відеокліп, або просто кліп, їх характеризують швидкий монтаж, лаконізм, насиченість спецефектами. Кліпи застосовують для реклами товарів і послуг, але найчастіше — для візуального супроводу пісень.

Історія так званої «наймолодшої», або десятої музи почалася зі створення рухомих картинок і багатьох спроб записати та відтворити їх. У кінцевому підсумку визнаними винахідниками кінематографа стали брати Огюст і Луї Люм’єри з Франції. Саме їхня апаратура давала змогу знімати і відтворювати зображення на великому екрані. Брати Люм’єри оголосили про винахід кіноапарата «Сінематограф», отримали на нього патент. Винахідники планували кінокамерою фіксувати історичні події, і не задумували кінематограф як вид мистецтва.

Днем народження кіно вважають 28 грудня 1895 р., коли було влаштовано перший публічний сеанс у паризькому «Гранд-кафе» на бульварі Ка-пуцинок. Показували німі ролики, які тривали не більше хвилини, з-поміж

них документальна стрічка «Вихід робітників з фабрики Люм’єрів».

# data[].attributes.headline
Із життя видатних людей

# data[].attributes.subject
Із життя видатних людей

# data[].attributes.body
(Створення потужного ресурса медіа)

Ровно 30 лет назад, 30 января 1982 года, умер основоположник информационных технологий в Украине и СССР Виктор Глушков

Институт кибернетики, созданный в 1961 году доктором физико-математических наук Виктором Глушковым в Киеве, стал научной школой для специалистов всего Советского Союза. Активная деятельность Виктора Михайловича по созданию вычислительных машин позволила до минимума сократить разрыв между СССР и США в этой отрасли. Коллеги называли шефа ВМ, и Глушков шутил: «ВМ, прошу не путать с ЭВМ!» Некоторые советские компьютеры превосходили по параметрам заокеанские. Например, для демонстрации экспериментального полета «Союз» — «Аполлон» на экране Центра управления полетами в 1972 году после продолжительных консультаций выбрали первую украинскую полупроводниковую ЭВМ «Днепр»

(Публікація Костючик Н.М.)

# data[].attributes.headline
Перший мультфільм

# data[].attributes.subject
Перший мультфільм

# data[].attributes.body
Дивитися мультфільми люблять не тільки дорослі, але й діти.
Варто сказати, що мультфільми виникли  раніше, ніж фільми, а саме в 1877 році, коли Еміль Рейно створив праксіноскоп - апарат, у якому була стрічка з намальованими картинками й дзеркальний обертовий барабан. Уже через місяць винахідник одержав патент і продовжив удосконалювати свій апарат.

Спочатку створювалися тільки короткі мультфільми, тому що вважалося, що діти довгий мультфільм дивитися не видержать, а дорослі навіть не будуть починати, тому що це їм нецікаво. Однак Уолт Дісней вирішив експериментувати і в 1937 випустив мультфільм «Білосніжка й сім гномів».

Зараз мультфільми неймовірно різноманітні й популярні ще більш ніж колись. Їх показують у кінотеатрах, їх із задоволенням дивляться не тільки діти, але й дорослі. Мультфільми в наш час уже рідко створюються традиційним способом, все частіше за допомогою комп'ютера, однак це не робить їх менш привабливими для глядача. До речі кажучи, перший мультфільм, що був повністю виконаний на комп'ютері, це «Історія іграшок». Його прем'єра відбулася в 1995 році.

(Повідомлення Кривоносової О.А.)

# data[].attributes.headline
Сенец О.В.  Компьютерные игры

# data[].attributes.subject
Сенец О.В.  Компьютерные игры

# data[].attributes.body
Першу в історії комп’ютерну гру розробили 1947 року. Це був апарат, що імітував управління ракетою, і зовні нагадував радар часів Другої світової. Услід за ним з’явилися «Хрестики-нулики» і «Теніс для двох» – перша гра, розрахована на кількох користувачів. Але по-справжньому ігрова індустрія почала розвиватись у 70-х роках із появою ігрових автоматів.

Сьогодні відеоігри – повноцінний пласт сучасної культури, вважає Олекса Мельник, головний редактор українського інтернет-видання PlayUA. Утім, найпопулярніші ігри, за його словами, важко назвати мистецьким надбанням.

«Це такі ігри, як Call of Duty або Battlefield, де є багато вибухів, дії і якась драматична історія. Це те, що люди найчастіше купують і на проходження чого витрачають найбільше часу. З позиції людей, які вивчають це як мистецтво, такі ігри, що користуються великою популярністю, не становлять великої художньої цінності», – каже він.

Відеоігри як витвори мистецтва

Восени минулого року Музей сучасного мистецтва в Нью-Йорку придбав для своєї колекції 14 комп’ютерних ігор, що стали класикою, серед яких як Spacewar 1962 року, так і більш відомі The Sims та Portal. В експозиції вони з’являться вже в березні.

Ця подія викликала дискусію серед критиків. Журналіст британського видання The Guardian Джонатан Джонс категорично стверджував, що ігри витворами мистецтва бути не можуть. Адже гра передбачає безпосередню участь гравця, а отже, цілком авторові не належить. Мовляв, немає автора, немає й твору. Його опоненти натомість переконують, що мистецька цінність гри визначається її емоційним та естетичним наповненням, а також досвідом, який отримує гравець.

Сергій Гальонкін, український блогер і маркетолог, що спеціалізується на ігровій індустрії, пояснює, що ігрова культура, як і будь-яка інша, поділяється на масову і закриту.

«Коли ми говоримо про масові ігри на кшталт Call of Duty, ми можемо порівняти їх із масовим кіно, наприклад, з «Армагеддоном». Це поп-культура. З іншого боку, є такі ігри, як Journey або Heavy Rain, які також продаються хорошими накладами, але в які грає розвинутіша аудиторія. Буквально вчора гра Journey отримала 8 нагород на конференції розробників ігор D.I.C.E. І її розробник зачитував зворушливий лист від дівчини, якій ця гра допомогла пережити смерть батька», – розповідає він.

Рефлексії на тему сучасності

Фахівці зазначають: комп’ютерні ігри стають однією з рефлексій на те, що відбувається в сучасному світі.

Існує, наприклад, онлайн-гра «Світ без нафти», де учасники намагаються вижити в епоху енергетичної кризи. За словами її розробників, багато її учасників згодом змінюють свої повсякденні звички. Або ж Frontiers – «Кордони» – комп’ютерна гра на тему біженців, яку розробляють в Австрії.

Що ж до пропаганди насильства, то Сергій Гальонкін у своєму блозі порівнює списки найкращих фільмів та ігор за 2011 рік: із десяти фільмів у переліку сцени насильства є у вісьмох з них, в переліку ігор – в чотирьох із десяти.

# data[].attributes.headline
Історія створення 3D окулярів.

# data[].attributes.subject
Історія створення 3D окулярів.

# data[].attributes.body
На початку 20 століття з’явився кінематограф і з самого початку становлення даної галузі розваг, багато вчених почали свій шлях. Одним з найбільш відомих і видатних учених був Вільям Фриз Грін – вчений з Англії, який надав світу перші спроби створення реалістичної «картинки».  Однак успіху досягли американці, які популяризували і вдосконалили технологію реального зображення в кінематографі.

Вже до середини 50-х років за кордоном величезна кількість глядачів насолоджувалася переглядом фільмів, але ось популяризація 3D окулярів не була такою яскравою, як в наші роки. Проте зараз багато глядачів можуть відчути нові емоції завдяки подібним винаходам.(Публікація Сидоренко Л.В.)

# data[].attributes.body
Перша в світі радіопередача була здійснена в Росії знаменитим винахідником і ученим О.С. Поповим. У 1888 р. учений дізнався про відкриття Герца і негайно приступив до їх відтворення. У 1889 р. в одній з своїх лекцій, Попов вперше вказав на можливість використання електромагнітних хвиль для передачі сигналів на відстань без дротів. Ознайомившись з роботами Бранлі і Лоджа.
7 травня   1895г. на засіданні Російського фізико-хімічного товариства Попов продемонстрував свій апарат, що став  родоначальником всіх приймальних пристроїв іскрової „бездротової телеграфії”. 24 березня 1896 р. був організований прийом першої в світі радіограми у Фізичному кабінеті Петербурзького університету. Станція відправлення знаходилася на відстані 250 метрів, в Хімічному інституті. До приймального пристрою був приєднаний телеграфний апарат, що передавав сигнали за Морзе. (повідомлення додав Шеремет В. С.)

# data[].attributes.headline
Найперший фотоапарат

# data[].attributes.subject
Найперший фотоапарат

# data[].attributes.body
Наприклад, камера Дагера важила близько 50 кг і мала розміри 313Х369Х508 мм. Ф. Талбот, застосовуючи об'єктиви з більш коротким фокусною відстанню, зміг виготовити камери менших розмірів. Одна з його камер з об'єктивом від мікроскопа (фокусна відстань 50,8 мм) мала розміри 63Х63Х63 мм. Фотокамера була забезпечена поворотним підставою і храповим механізмом, що забезпечувало можливість її нахилу.
(Публікація Марчук М.О.)

# data[].attributes.headline
Найперший фотоапарат

# data[].attributes.subject
Найперший фотоапарат

# data[].attributes.body
Фотоапарат (фотографічний апарат, фотографію) — пристрій для реєстрації нерухомих зображень (отримання фотографій).
Камера-обскура
Про те, що за допомогою світла можна одержувати зображення, люди знали давно. Ще за 350 років до н.е. в працях давньогрецького мислителя Арістотеля є згадка про те, що світло, проходячи через маленький отвір в стіні затіненій кімнати, створює на протилежній стіні перевернуте зображення навколишньої місцевості.
Прообразом фотоапарата з'явилася камера-обскура. Під час своїх експериментів Н. Ньепс для формування геліо-графічного зображення застосував вдосконалену камеру-обскуру у вигляді 2 ящиків (один з яких переміщувався усередині іншого, що забезпечувало фокусування), а також камеру з хутром. Для усунення аберацій фотооб'єктива Ньєпс користувався ірисовою діафрагмою, що складається з декількох серповидних пелюсток навколо оптичної осі об'єктиву, пов'язаних кільцем, при повороті якого змінювалося світловий отвір.
Перші фотокамери мали значні розміри і масу.
(Публікація Марчук М.О.)

# data[].attributes.body
Друкарський станок.
Іоган Гутенберг винайшов книгодрукування  «похвальне мистецтво друкарства" в 1450 році». Перший друкарський шрифт був виготовлений таким чином: прес-форма була викарбувано на м’якому металі (міді або бронзі); потім в прес-форму був залитий свинець, який був матрицею для літер, що виготовляються з особливого сплаву, який, у свою чергу, заливався в матрицю.

# data[].attributes.headline
Правила роботи

# data[].attributes.subject
Правила роботи

# data[].attributes.body
Шановні колеги! Додаємо свої публікації, які присвячені медіа, історії їх розвитку за розділами:

об'єкти музею,

історії про винахідників медіа,

медіатека з історії медіа