# data[].attributes.body
mvh Anne Bergliot

# data[].attributes.body
genSelv om hverken celler eller arv står nevnt i kompetansemålene for barnetrinnet, men begrepene vil være relevante å trekke inn når man jobber med disse målene:

- Beskrive hvordan muskler og skjelett fungerer, og knytte dette til bevegelse
- Samtale om likheter og ulikheter mellom kjønnene, om kjønnsidentitet og om menneskets reproduksjon.

Når man arbeider med disse målene vil det være naturlig å trekke inn genetikk ifht arv og for eksempel dominate og ikke-dominante gener. Man kan også vise elevene hvordan DNA er bygget opp, og hva det faktisk er for noe, men jeg ser ikke på det som hensiktsmessig å gå på detaljnivå på barnetrinnet. I tillegg til DNA, gener og arv kan man komme innom hva celler er for noe, hva kromosomer er og hva alt dette faktisk betyr for oss. Gjør man det på en forståelig og oversiktlig måte tenker jeg undervisningen kan være svært hensiktsmessig også på barnetrinnet.

Positive sider ved seigmannmodellen:
- Modellen viser tydelig anatomien til et DNA, spesielt med tanke på spiralformen og DNA-bokstavene
- Fint at elevene kan arbeide praktisk og utforskende for å forstå DNA

Mindre gode sider ved seigmannmodellen:
- Elevene kan få et feil inntrykk av størrelsen til et DNA
- Elevene kan bli veldig fristet til å spise seigmenn, i tillegg til at de fort kan begynne å leke med dem
- Det kan være noe forvirrende for elevene at de skal bruke så mange ulike farger, men jeg tenker at med gode instruksjoner og tydelige rammer vil det være en fin aktivitet for elevene.

# data[].attributes.body
Gode sider ved modellen:
- Jeg vil anta at elevene syns dette er en svært morsom måte å visualisere noe abstrakt på.
- Det å følge en oppskrift eller en avkoding er en positiv del av modelleringen.
- En god visualisering av DNA-strengen.

Dårlige sider ved modellen:
- Jeg tror at det kan være mye fokus på at det er godterier - kan være lønnsomt å bruke andre materialer.
- Selv om modelleringen er relativ enkel, er fortsatt DNA svært abstrakt.
- Trolig et vanskelig tema for svært mange på barneskolen.

Hva bør elevene lære om celler og arv på barneskolen:
Som de fleste her skriver er ikke ordene celler og arv nevnt direkte i noe kompetansemål, men de kan trekkes inn i andre. Elevene bør i løpet av barneskolen ha utviklet en kjennskap til begrepene, men ikke kunne detaljer om f. eks. DNA-oppbygning. Likevel kan det være mange aktiviteter, som f. eks. denne seigmannmodellen, elevene kan gjøre - som kan bygge en forkunnskap for temaet - til videre læring på ungdomsskolen.

# data[].attributes.body
Jeg tror ikke det er noe i veien for å undervise i arv/celler/DNA på barnetrinnet så lenger man tilrettelegger undervisninga til målgruppa. Barn har en naturlig søken og nysgjerrighet etter kunnskap om hvem de er og hvorfor de er akkurat sånn. Innsikt i dominante gener, kjønnskromosomer og til en viss grad DNA kan gi dem deler av puslespillet det er å forstå hvem man er. Det er ikke nødvendig å gå inn i detaljerte forklaringer på hvordan DNA virker, deler seg, består av osv for å oppnå en god generell innsikt i at DNA er i cellene og er oppskriften på DEG, og er satt sammen av DNA fra mor og far. I undervisning om pubertet kan det også være en fin åpning for å snakke om caller, da spesielt kjønnsceller og hvordan det er DNA´et i disse som skiller dem mest fra andre celler.

Seigmann-modell

Positive sider ved seigmannmodellen er:

- Seigmenn er godt. Elevene vil synes det er motiverende i seg selv med sjansen om at det vil bli spist noe underveis. Jeg ser ikke noe problem ved at seigmenn kan bli offer for lek og spising underveis.

- Modellen får godt fram at det kun finnes fire forskjellige proteiner til å skrive koden med.

-Modellen får frem hvor mye og lang DNA kode man trenger selv for å skrive ett enkelt ord

Negative sider:

-Modellen viser et detaljnivå i DNA som det kan være vankelig å forklare faglig korrekt i forkant/etterkant for barnetrinn. Derfor kan forenklingene i den bli stående som sannheter

-Litt komplisert/feil å dra inn alfabetet i dette. Kan allikevel skjønne grunnen til at dette blir gjort.

# data[].attributes.body
På barnetrinnet skal elevene lære om celler og arv. Selvom disse fagbegrepene ikke er representert i kompetansemålene. Relevante mål i henhold til celler og arv finnes allikevel, formulert på en annen måte:

Etter 4.årstrinn:
- Beskrive hvordan muskler og skjelett fungerer, og knytte dette til bevegelse
- Samtale om likheter og ulikheter mellom kjønnene, om kjønnsidentitet og om menneskets reproduksjon.

Vi kan ved disse kompetansemålene se at fagbegrepene: arv, celler, DNA osv. ikke er nevnt. Men det er allikevel veldig synlig at disse kompetansemålene senere bygger videre på arv og DNA på cellenivå, når elevene beveger seg fra mellomtrinnet og til ungdsomtrinnet. For at barna skal aktivere forkunnskaper og forstå hva DNA og arv handler om, kan en dialog/samtale i klassen være en god undervisningssituasjon. Hva kan vi se at du har arvet av far? av mor? hva er likheter mellom deg og broren din? søstera de? Har dere andre likheter som ikke nødvendigvis går på utseende?

----------------------------------------------------
Gode sider ved seigmann modellen: Den visualiserer DNA-strengen, og viser elevene de forskjellige DNA bokstavene ganske enkelt, ved at vi kan skille de med synet. Denne aktiviteten tydeliggjør på samme måte som ved kroppen vår at det må følges en oppskrift for hvordan vi skal få den øyenfargen, hårfargen osv. som vi får.

Dårlige sider ved seigmann modellen:
Seigmenn er fristende. Det vil derfor være et behov for stramme tøyler i elevgruppen for at elevene ikke skal la seg friste før etter arbeidet er gjennomført. På en annen måte tenker jeg også at dette kan være en motivasjon for elevene. Jobber de bra vil det kanskje være lov å prøvesmake. Men som sagt, her må man kjenne elevgruppa si. Jeg hadde ikke tilgang til seigmenn og tannprikere, men jeg vil uansett tro at om jeg fysisk hadde hatt en seigmann eller om jeg tegnet en seigmenn, så var oppskriften noe komplisert å forstå. Jeg hadde tunga rett i munn, og jeg vil tro at for elevene vil det være forvirrende bare det at de må velge på høyere spalte om de f.eks. vil ha gul eller oransje som den tredje representerte fargen.

# data[].attributes.body
Positive sider ved modellen:
Elevene får jobbe praktisk med modellen .
Fargekodene gjør at elevene lettere kan se sammenhenger og dermed øker forståelsen for hvordan DNA er bygd opp.

Negative sider ved modellen:
Urealistisk størrelse.
Kan være utfordrende for elevene å forstå da en slik modell blir urealistisk med tanke på størrelse og bruk av seigmenn.

Hva bør elever lære om celler og arv?
Jeg tenker at dette kan være et utfordrende tema på barneskolen og at man kan ha et litt overfladisk fokus hvor man snakker om dette muntlig og lar elevene bygge en modell av f.eks. seigmenn som vist her.

Det viktigste er at barn får en forståelse for hvilken funksjon DNA, gener og arv har for oss mennesker.

# data[].attributes.body
Hva skal elevene lære om celler og arv?
Relevante kompetansemål for celler og arv på barnetrinnet:
Etter 4. trinn:
-samtale om likheter og ulikheter mellom kjønnene, om kjønnsidentitet og om menneskets reproduksjon
-beskrive hvordan muskler og skjelett fungerer, og knytte dette til bevegelse

Etter 7. trinn:
-gjøre rede for fysiske og psykiske forandringer i puberteten og samtale om hvordan dette kan påvirke følelser, handlinger og seksualitet.
-gjøre rede for noen av kroppens organsystemer og beskrive  hvordan systemene virker sammen.

Ingen av disse kompetansmålene nevner celler og arv direkte, men det vil være naturlig å trekke det inn i arbeidet med disse målene.
Hva bør de lære på barnetrinnet:
-Siden de allerede på 4. trinn skal lære om kjønnsforskjeller, reproduksjon og litt anatomi må begreper og forståelse for hva celler, kromosomer, DNA og gener jobbes med fra tidlig av. Dette er også helt nødvendig kompetanse å ha for å forstå mer avansert avansert anatomi og litt fysiologi som hormonsystemet og organsystemer som kompetansemål for 7. trinn beskriver.

Jeg tenker også at det å få en forståelse for hvordan vi er bygd opp, hjelper oss å se oss selv i en større sammenheng. Eksempelvis dette med at 99,9% av DNA-et vårt er likt, og kun 0,1% ulikt, og at vi er over 90% like mus og apekatter ..og at vi bærer med oss de samme strukturene som det første livet på jorda hadde.
I forhold til seigmann-modellen hadde jeg verken seigmann eller tannpirker. Gjennomførte på ark.
Gode sider ved modellen:
-Det er morsomt at man kan spise den etterpå.
-Den gir en konkret, visuell forestilling om hvordan et DNA-molekyl ser ut, og at den er bygd opp etter en bestemt kode/oppskrift.

Dårlige sider ved modellen:
-Syntes egentlig at det å trekke inn alfabetet og ord vanskeliggjør og forvirrer noe som allerede er ganske komplisert.

# data[].attributes.body
Elevene skal lære om celler og arv på barnetrinnet. Hverken ordet celler eller arv står i noen kompetansemål, men jeg anser følgende kompetansemål som relevante:
- beskrive hvordan muskler og skjelett fungerer, og knytte dette til bevegelse.
- samtale om likheter og ulikheter mellom kjønnene, om kjønnsidentitet og om menneskets reproduksjon. Jeg tenker at på barnetrinnet er det viktig å samtale om arv og genetikk opp mot hva man arver gjennom generasjoner. F. eks hva du har arvet av din mor og far og kanskje bestemor eller bestefar. Jeg tenker at å gå inn på detaljnivå i hvordan DNA er bygd opp først hører hjemme på ungdomstrinnet.

Bra med seigmann-modell:
- Modellen viser de fire forskjellige DNA-bokstavene på
en god måte gjennom å bruke forskjellig farge på seigmennene. Det tydeliggjør at man må følge en oppskrift for at det skal bli korrekt.
-  Modellen viser DNA-strengen på en god måte.

Mindre gode sider med modellen:
- Seigmenn kan fort bli lekt med og spist da det er godteri og elevene fort kan bli ukonsentrerte om selve oppgaven.
- Det en modell som tydeliggjør DNAet fra et fugleperspektiv. Synliggjør ikke detaljer og elevene kan få misoppfatninger knyttet til dette om ikke læreren tydeliggjør hva modellen viser godt og mindre godt.

# data[].attributes.body
Gode sider med modellen:

Konkretiserer dna-strengen visuelt og gjør det lettere for elevene å forstå oppbygningen

Dårlige sider med modellen:

Rent prakisk vil det på en skole være lettere å bruke modelleringsleire og fyrstikker i stedet for seigmann. I en undervisningssituasjon vil man risikere at seigmennene forsvinner raskere enn den tiden arbeidet tar – jeg hadde hvertfall en veldig ivrig hjelper – i tillegg til at det er litt seigt arbeid.

Selv om modellen visualiserer dna-strengen, er jeg usikker på om den gir elevene noe ekstra hjelp ifm det å forstå dna. Den sier lite om hvorfor det er en annen farge/protein i andre enden, og hvordan dette proteinet velges ut.

--------------------------------
Hva barn bør lære om arv og celler på barnetrinnet:

Barn på barnetrinnet bør ha et begrep om hva en celle er og hvilken oppgave den har i kroppen – dvs at kroppen vår er bygget opp av ulike celler.

For å forstå arv og genetikk kan et være lurt å legge opp undervisningen rundt enkle dominante og recessive gener, slik som øyenfarge, løs eller fast øreflipp, hår på ytterste fingerledd, og undersøke disse faktorene hos seg selv og nærmeste familie.