# data[].attributes.headline
Характеристика твору Остапа Вишні “Моя автобіографія”   

# data[].attributes.subject
Характеристика твору Остапа Вишні “Моя автобіографія”   

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олександр Гиценко

# data[].attributes.attachment_link.title
Олександр Гриценко. ОСТАП ВИШНЯ В УКРАЇНСЬКІЙ КУЛЬТУРІ ПАМ’ЯТІ: «КОРОЛЬ ТИРАЖІВ», «НАРОДНИЙ ГУМОРИСТ»,СУСПІЛЬНА ІНСТИТУЦІЯ, ЗНАРЯДДЯ ПРОПАГАНДИ, «НАЦІОНАЛЬНИЙ МУЧЕНИК». Частина 1

# data[].attributes.attachment_link.description
У статті досліджено еволюцію сприйняття й осмислення творчості та особистості Остапа Вишні в українській культурі, зокрема — в культурі пам’яті та в українському суспільстві загалом.

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентация на тему: "Остап Вишня". Скачать бесплатно и без регистрации.

# data[].attributes.attachment_link.description
При народженні: Павло Михайлович Губенко Псевдоніми, криптоніми: Остап Вишня Народження: 13 листопада 1889 хутір Чечва, неподалік містечка Грунь, Полтавська губернія, (нині Охтирський район Сумської області) Смерть: 28 вересня 1956 (66 років) Поховання: Байкове кладовище Національність: українець Громадянство: УНР, після 1921 УСРР Мова творів: українська Рід діяльності: прозаїк Жанр: оповідання, гумореска, усмішка Magnum opus: Моя автобіографія

# data[].attributes.headline
Конспект: найважливіше (за Шпільчак М)

# data[].attributes.subject
Конспект: найважливіше (за Шпільчак М)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Підготовка до ЗНО

# data[].attributes.headline
Учнівський проєкт

# data[].attributes.subject
Учнівський проєкт

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Українська для всіх

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти про Остапа Вишню

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Усмішки Остапа Вишні - улюблені гуморески багатьох українців. У сьогоднішній статті аналізуємо твір "Сом" зі збірки "Мисливські усмішки". Коротко про автора, аналіз твору, скорочений переказ - усе, що потрібно під час підготовки до ЗНО!

Автор тексту далі - Дмитро Заєць.

***

Коротко про автора

Справжнє ім'я Остапа Вишні - Павло Губенко.

Письменник-гуморист.

За популярність його прозвали "королем українського тиражу". Через особливості тематики творів його названо "поетом полювання".

Засновник жанру "усмішка" в українській літературі:

особливий різновид гуморески, поєднання побутових замальовок із авторськими відступами, їй властиві дотепність і лаконізм.

Аналіз твору "Сом"

Рік написання:

1953

Літературний рід:

епос

Жанр:

усмішка (гумореска)

Тема усмішки "Сом":

гумористична розповідь про сома, що жив у річці Оскіл і міг з'їсти гусака, гімалайського ведмедя і навіть парового катера.

Головна ідея усмішки "Сом":

виховання любові до природи.

Композиція усмішки "Сом":

Твір складається з 4 частин.

1 частина - читача запрошують побувати на річці Оскіл і помилуватися краєвидами.

2 частина - дід Панас застерігає туристів бути обережними біля ковбані (водойми), в якій живе сом.

3 частина - розповідь про сома, який тягав за собою паровий катер.

4 частина - розповідь героя-оповідача про те, як живляться соми і як їх ловити.

Особливості гуморески "Сом"

У гуморесці "Сом", як і в усіх "Мисливських усмішках", Остап Вишня широко використав гротеск та гіперболу, контраст між справжнім і вигаданим, змішування ліричного, сатиричного й фантастичного.

Усмішка "Сом" - оригінальне поєднання народного анекдоту й пейзажної лірики.

Персонажі усмішки "Сом":

оповідач, дід Панько.

Герой усмішки "Сом" дід Панас - знавець безлічі мисливських вигадок і побрехеньок, але разом з тим щирий любитель й охоронець природи.

Скорочений переказ

1

За славним містом Енськом на Харківщині тече річка Оскіл, що впадає у Північний Донець. Її заплава розбивається на кілька рукавів, зарослих густими очеретами, верболозом, соковитою травою. І скрізь сила-силенна озеречок, вкритих густою зеленою ряскою, лілеями. Пливуть, бувало, на човні дівчата, уквітчавшись тими білими лілеями, й тихо пісню співають.Чарівна річка Оскіл!

А скільки там диких качок! Як сядете на човна, то неодмінно побачите чирятку-маму з чиряточками, що, мов мишенята, шмигають, болотяних курочок, лисок, крижнів, широконосок. Гуляють качатка, у теплій воді купаються...

Якраз проти радгоспу річище в Оскола широченьке, вода чиста-чиста.

2

Далі йде діалог оповідача із місцевим жителем - дідом Паньком.

Дід Панько розповідав, що там така глибочінь - і дна не дістанеш. Але купатися там не можна, закрутить, завертить - і немає чоловіка. Живуть там величезні соми. Якось дід Панько сидів із паном на березі. Пливе великий табун панських гусей. Раптом один гусак як закричить. Залопотів крилами і зник під водою, а на тому місці щось як ляпне по воді, ніби чорною лопатою. Сом!

Вирішили дід із паном впіймати того клятого сома. Коваль зробив спеціального гака, насадили туди, як приманку, підсмажену гуску, прив'язали налигачами до осокора й закинули вночі в річку.

Сидять, дрімають, слухають пісню, що її Христя про пана виспівує. Пан ніби не чує, налигача в руці тримає. Раптом як смиконе! І потягло! Пан вірьовку тримає, а дід - пана. Довго водили, поки й витягли рибину - пудів на п'ять! Розчинили - а там таке, що й поперелякувалися.

Справа в тому, що в пана пропав мисливський собака Джой. Де тільки пан його не розшукував, листи писав - немає. А Джой любив у річці купатися. От сом його й ковтнув, усередині нього знайшли хвоста й шерсть собаки. Дід Панько сказав панові, що його Джой знайшовся. На питання пана, де ж він, Панько відповів, що пан сам його з'їв із сомом. Було тоді всім від пана, але й панові було гикавки та нудоти.

Коли діда питали, чи він не бреше, той відповідав, що навіть у книжці відомого письменника Сабанєєва описано, як в Уфимській губернії сом начебто проковтнув ведмедя. Соми - вони такі, й катера би проковтнули, та шуму бояться.

3

Сом - дуже сильна риба, могутня. Якось один дуже завзятий рибалка розповів, що вудив він на Дніпрі, аж раптом повз нього проти води промчав човен - і без мотора. Потім став на місці, закрутився, а з нього почувся одчайдушний крик про допомогу. Рибалка підплив ближче, а там - дідок переляканий. Однією рукою в човна вчепився, а друга у воду звисає - заплуталася у волосіні. Тільки рибалка хотів допомогти, а сом як рвоне - так і домчав два човни до сусіднього села. Коли втомився, то рибалкам вдалося зачепитися за кущ і зупинитися. Витягли сома, а той завбільшки з човен. Ледь руку дідові не перерізав.

4

Наприкінці твору описуються особливості риби сом та розповідається, як його краще ловити. Сом - риба осідла. Найкраще ловиться літніми ночами. Інколи в його череві нібито можна знайти й холодну закуску, наприклад, копчену ковбасу, шпроти й т. ін.

"Інтересна риба сом"! Наприкінці оповідач запевняє, що вся ця розповідь про сома - абсолютно серйозна, тут немає жодної вигадки.

***

Гумор - інтелектуальна здатність людини помічати в явищах їхні комічні сторони. На перший погляд, твори Остапа Вишні не дуже серйозні, проте пізнавальні і повчальні, вчать любити і цінувати природу, а ще вони продовжують життя, якщо вірити теорії, що сміх та почуття гумору впливають на довголіття. 🙂
За посиланням нижче ви можете ознайомитись зі списком літератури до ЗНО 2018, а також знайти багато цікавих статей про твори української літератури, які вже опубліковані на нашому сайті! Готуєтеся до ЗНО з української і не знаєте, з чого почати або що ще вивчити? Запишіться на наш короткий, але дуже повчальний відеокурс 5 найпроблемніших завдань ЗНО. Це безкоштовно!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дмитро Заєць

# data[].attributes.attachment_link.title
Остап Вишня "Сом": коротко про автора, аналіз твору, скорочений переказ! - 200baliv

# data[].attributes.attachment_link.description
Усмішки Остапа Вишні - улюблені гуморески багатьох українців. У сьогоднішній статті аналізуємо твір "Сом" зі збірки "Мисливські усмішки". Коротко про автора, аналіз твору, скорочений переказ - усе, що потрібно під час підготовки до ЗНО! Автор тексту далі - Дмитро Заєць. *** Справжнє ім'я Остапа Вишні - Павло Губенко. Письменник-гуморист.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Татьяна Будак-Захарова

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеопрезентація О Вишня

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Татьяна Будак-Захарова on 2017-11-30.

# data[].attributes.headline
Читати "Сом"

# data[].attributes.subject
Читати "Сом"

# data[].attributes.attachment_link.title
Сом - Остап Вишня, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Сом" (автор: Вишня Остап) онлайн; Читати книгу в Бібліотеці української літератури

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Владимир Хоменко

# data[].attributes.attachment_link.title
Невідоме з історії Остап Вишня

# data[].attributes.attachment_link.description
Невідоме з історії Остап Вишня

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Телеканал Лтава

# data[].attributes.attachment_link.title
"Поборники незалежності" - Остап Вишня

# data[].attributes.attachment_link.description
Остап Вишня - Павло Михайлович Губенко - український письменник новеліст, класик сатиричної прози 20 століття, начальник медично-санітарного управління Міністерства залізниць УНР, в'язень сталінських концтаборів.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Найкращі серіали Ever

# data[].attributes.attachment_link.title
"Розстріляне відродження". Остап Вишня

# data[].attributes.headline
Аналіз твору Остапа Вишні "Сом" 1953 р.

# data[].attributes.subject
Аналіз твору Остапа Вишні "Сом" 1953 р.

# data[].attributes.body
Літературний рід: епос.
Жанр: усмішка.
Тема: гумористична розповідь про сома, що жив у річці Оскіл і міг з’їсти гусака, гімалайського ведмедя і навіть парового катера.
Головна ідея: виховання любові до природи.
Композиція: усмішка складається з чотирьох частин: у першій оповідач запрошує читача побувати на Осколі й помилуватися краєвидами цієї річки; у другій частині дід Панько застерігає бути обережним біля ковбані, у якій живе величезний сом; у третій частині йдеться про сома, який тягав за собою моторного човна; у четвертій герой-оповідач розповідає про те, чим живляться соми і як їх ловити.
Літературознавці про твір. «Мисливські усмішки» Остапа Вишні в українській літературі — явище унікальне. У них спостерігаємо оригінальний синтез народного анекдоту й пейзажної лірики. Ці пейзажі досить лаконічні. Одна-дві деталі, схоплені усміхненим поглядом, так доречно вкраплюються в текст оповіді, що без них не можна уявити ні загального тла полювання, ні відповідного настрою. Усмішка «Сом» починається із запрошення побувати «на річці на Осколі», ніби спонукаючи читача до довірливої розмови. Оповідач перейнятий щирим захватом від краси довколишнього світу — своєрідної ідилії гармонійного поєднання людини й природи. Мова мальовничого пейзажного опису чарівних місць лагідна, ніжна. Такий ліризм посилюється змалюванням появи на річковому плесі сім’ї чирят: матері й «ма-нісіньких чиряточок», а далі — «качка-крижень з криженятами», легесенькі «болотяні курочки». Усе тут рухається, міниться барвами, звуками, з-поміж яких пробиваються дівочі «різні чудові пісні». Створюється враження від великого живого рухливого організму, яким є природа, і в якому все взаємопов’язане, а людина — її невід’ємна частка. Від лагідних описів оповідач плавно переходить до перестороги небезпеки (вустами діда Панька) — наприклад, про «велику ковбаню», у яку може і «дзвіниця пірнути». Далі дід розповідає якусь неймовірну історію, яка відбулася «ще за панів» з величезним сомом, який проковтнув і гусака, і собаку панського, і навіть «парового катера». Ця історія змінюється наступною, знову про сома, її розповідає вже «дуже заядлий і дуже справедливий рибалка», й акценти тут інакші — про те, який сом сильний і могутній. Нарешті, картина остання, завершальна, — у цій історії образ сома цілком реалістичний, приземлений — на перший погляд, вона нагадує своєрідну інструкцію з риболовлі сомів. Мабуть, нею можна було б і скористатися, якби не наявний тут відвертий гумор, насмішка з довірливого читача, знову гіперболізація образів і прикметні фантастичні деталі (наприклад, у череві сома може виявитися копчена ковбаса, варений рак і пара «цілісіньких шпротів»). Як бачимо, у цій усмішці акварельний український краєвид змінюється майстерним діалогом, влучні деталі супроводжують репліки, описи комічних і фантастичних ситуацій. І скрізь є «всюдисущий автор» — усміхнений, іронічний, проникливий. Він кидає одну-дві деталі й мовби спостерігає реакцію читача. Є його щирий захват красою рідної природи, неприхована залюбленість у неї, відчуття казки з дитинства, святковості. Так в Остапа Вишні гумористичний жанр усмішки справді більше нагадує «ліричну поезію в прозі» (Р. Мовчан). Джерело: http://ukrclassic.com.ua/katalog/v/vishnya-ostap/2225-ostap-vishnya-som-analiz Бібліотека української літератури © ukrclassic.com.ua

# data[].attributes.headline
3 сторінки дуже корисної інформації про твір.

# data[].attributes.subject
3 сторінки дуже корисної інформації про твір.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
моя автобіографія

# data[].attributes.attachment_link.title
Остап Вишня - Моя автобіографія (Характеристика твору)

# data[].attributes.headline
Аналіз твору Остапа Вишні "Моя автобіографія" 1927 р. 

# data[].attributes.subject
Аналіз твору Остапа Вишні "Моя автобіографія" 1927 р. 

# data[].attributes.body
Літературний рід: епос.
Жанр: гумореска.
Тема: розповідь про батьків, навчання й формування світогляду письменника.
Головна ідея: у гумористичній формі висвітлити фактори, які впливають на формування митця.
Композиція: гумореска складається з трьох розділів: у вступному етюді-розділі йдеться про народження Остапа Вишні, його батьків і витівки дитинства; у другому й третьому розділі з тим самим, що і в першому, відтінком добродушного сміху розповідається про навчання й формування світогляду майбутнього майстра слова.
З перших рядків твору вражає іронія й непідробна щирість, безпосередність оповіді про самого себе. Ось з яким витонченим гумором, але з неприхованою любов’ю він пише про своїх батьків: «А взагалі батьки були нічого собі люди. Підходящі. За двадцять чотири роки спільного ‘їхнього життя, як тоді казали, послав їм Господь усього тільки сімнадцятеро дітей, бо вміли вони молитись Милосердному». У такому ж іронічному дусі розмірковує автор над важливими в житті кожного митця моментами: що впливало на його світогляд, які були перші вчителі, як виховували батьки, як формувалася його «класова свідомість», яку освіту вдалося здобути. На своє попереднє життя він оглядається з позиції теперішнього досвіду — відомого гумориста, популярного й авторитетного серед читаючої публіки й своїх колег. До того ж обмежує себе лише 1921 р., який був своєрідним письменницьким стартом для нього, — «почав працювати в газеті «Вісті» перекладачем», спробував писати фейлетони, вибрав псевдонім. Звернімо увагу: нічого такого особливого в житті автора ніби й не відбулося, але його автобіографія читається з неослабним інтересом. Чому? Цей текст притягує не подіями, а гумором і особливістю вислову. У цьому переконуємося в кожному абзаці. Ось як автор згадує свій вступ до військово-фельдшерської школи: «Поїхали ми до Києва. У Києві я роззявив рота на вокзалі і так ішов з вокзалу через увесь Київ аж до Святої Лаври, де ми з матір’ю зупинились. Поприкладався до всіх мощей, до всіх чудотворних ікон, до всіх мироточивих голів і іспити склав». Перед очима постає досить колоритна картина: сама подія, ради якої вона описана, мовби десь на другому плані, мовби нічого й не важить. Акцент на «роззявленому» роті й прикладанні до релігійних святинь. Життя письменника воскресає тут у всій наготі тодішніх буттєвих реалій простого селянського побуту. Хай там як, але Остап Вишня оглядається на своє минуле з незмінним гумором. Уважніше описує людей, котрі змалку були поруч із ним, майстерно вплітає у свою оповідь діалоги, невеликі жанрові сценки, якими створюється враження більшої переконливості, відчуття присутності в минулому часі. Після прочитання такої автобіографії хочеться неодмінно поцікавитися і творами автора (Р. Мовчан). Джерело: http://ukrclassic.com.ua/katalog/v/vishnya-ostap/2227-ostap-vishnya-moya-avtobiografiya-analiz Бібліотека української літератури © ukrclassic.com.ua