# data[].attributes.body
1. Sers Džons Franklins dzimis 1786. gada 15. aprīlī Anglijā un
miris 1847. gada 11. jūlijā Karaļa Viljama salā, Kanādas Arktiskajā arhipelāgā
2. Viņš bija angļu flotes virsnieks un jūrasbraucējs
3. viņš bija iesaistīts vairākos augsta ranga profila ekspedīcijas uz Kanādas Arktiku, kurās tika kartēti lieli nezināmas piekrastes posmi
4.Džons Franklins bija devītais bērns un jaunākais dēls divpadsmit cilvēku ģimenē

# data[].attributes.body
Priekšvēsture 1845. gada maijā sers Džons Franklins ar savu 24 virsnieku un 104 vīru apkalpi devās ceļā ar diviem kuģiem HMS Terror un Erebus . Tā bija viena no lielākajām Anglijas ekspedīcijām, kas jebkad izsūtīta, lai atrastu Ziemeļrietumu pāreju. Pēc 18 mēnešu ceļošanas viņi pazuda jūrā.

# data[].attributes.headline
Ceļojuma izvērtējums-3 labas un 3 sliktas lietas

# data[].attributes.subject
Ceļojuma izvērtējums-3 labas un 3 sliktas lietas

# data[].attributes.body
Labās lietas:
1. Tiek pavērsts jauns tirdzniecības ceļš no Eiropas uz Āziju

2. Par spīti tam, ka ekspedīcija bija bēdīgi slavena ar katastrofu, tā izpētīja, cik tuvu ir viena no daudzām Ziemeļrietumu takām, kas jāatklāj.

3. Viņiem bija vēlme un griba atrast Ziemeļrietumu pāreju.

Sliktas lietas:
1. Ekspedīcija pazuda Arktikā un 10 gadus par to nebija nekādu ziņu, lai gan tika izsūtītas kopā 39 meklēšanas ekspedīcijas.

2.   Izciršanas zīmes uz dažiem kauliem, kas tika atgūti šajos pētījumos, arī pierādīja apsūdzības par kanibālismu, par ko 1854. gadā ziņoja Franklina meklētājs Džons Rae.

3. Ekspedīcija sastapās ar katastrofu pēc tam, kad gan kuģi, gan to apkalpe, pavisam 129 virsnieki un vīri, kļuva par ledlauzi Viktorijas šaurumā netālu no karaļa Viljama salas, kur daļa no tiem nomira, bet daļa izdzīvojušie devās tālāk un pazuda.

# data[].attributes.body
1918. gadā Džons Franklins devās savā pirmajā arktiskajā ekspedīcijā ar kuģi Trent, kuras mērķis gan bija nereāls: sasniegt Beringa šaurumu, kuģojot cauri Ziemeļpolam. Ekspedīcija spēja nokļūt uz ziemeļiem tālāk par Špicbergenu, līdz devās atpakaļ.        Vēlāk, jau 1819. gadā Dž. Franklins pats organizēja un vadīja arktisko ekspedīciju Ziemeļamerikas ziemeļos, kas veica ceļu no Hudzona līča līdz Koroneišenas līcim. Nākamajā ekspedīcijā devās no 1825. līdz 1827. gadam pa Makenzi upi un Ziemeļamrikas ziemeļu piekrasti. Pēc šīs ekspedīcijas panākumiem Dž. Franklins saņēma atzinību: tika iecelts par bruņinieku un Van Dīmena Zemes gubernatoru. Pēc atgriešanās Anglijā Dž. Franklins sāka organizēt ekspedīciju Ziemeļrietumu jūrasceļa meklēšanai. Tā devās ceļā 1845. gada 19. maijā ar kuģiem Terror un Erebus. Ekspedīcija pazuda Arktikā un 10 gadus par to nebija nekādu ziņu. Ceļojuma rezultātā Džons Franklins bija atklājis ziemeļ Kanādu, bet pēdējās ekspedīcijas laikā gāja bojā kopā ar visiem 129 kuģa apkalpes locekļiem.

# data[].attributes.body
1. Viņu atlieku meklēšanai jūrā tika paredzētas atliekuatrašanai izmantot tikai 20 000 mārciņu, bet beigās tika izmantotas 760'000 mārciņu( 760 000mārciņu=861 764,23eiro)
2. Vēl musdienās nav atrasta puse no to kuģu pasažieriem. 2014. gadā ir tikai atrasts  viens no tiem kuģiem
3. Līdz ar visu 129 vīriešu nāvi Franklina ekspedīcija ir vissliktākā traģēdija Arktikas izpētes vēsturē.
4. Viens no šo misiju neparedzētajiem ieguvumiem bija lielāka izpratne un kartēšana par Arktiku
5. Viņu kuģi neplānoti iesala ledū, tādā veidā viņi nevarēja tikt uz priekšu, bet naves cēloņi līdz galam vēl nav publiskoti tikai zināms, ka kuģi bija iesaluši ledū

6. Franklinu ģimenē bija 12 bērni

# data[].attributes.body
Tā kā ekspedīcijas laikā tika atklāti Kanādas ziemeļi, tad tas ir ļoti nozīmīgs notikums mūsdienām, jo tas ir viens no lielākajiem atklājumiem un viņa atklātā pasaules daļa attīstās vēl mūsdienās. Vēl šis ir ļoti nozīmīgs notikums, jo tagad neko tik lielu un nozīmīgu nav iespējams atklāt un vēl pie tam viņš to izdarīja laikā, kad neeksistēja elektroniskās ierīces un navigācijas, tāpēc tas bija daudz grūtāk izdarāms nekā, ja ko līdzīgu mēģinātu izdarīt mūsdienās.