# data[].attributes.headline
Капітан Назар: Айстра альпійська 

# data[].attributes.subject
Капітан Назар: Айстра альпійська 

# data[].attributes.body
А́йстра альпі́йська (Aster alpinus) — багаторічна трав'яниста рослина родини айстрових (складноцвітих).
Стебло коротковолосисте, 5—20 см
заввишки. Листки цілісні, чергові: прикореневі при основі — звужені в черешок; стеблові — зменшені, сидячі. Кошик один, дуже рідко їх буває два, 3,5—5 см в діаметрі. Крайові квітки язичкові, фіолетові, серединні — трубчасті, жовті. Плід — сім'янка з чубком із волосків.

Цвіте у липні—серпні. Суцвіття — кошики цієї рослини особливо яскраво виділяються на фоні низькорослої альпійської рослинності і приваблюють туристів.
Рідкісна рослина з розірваним ареалом (занесена до Червоної книги України). Росте на вапнякових ґрунтах і скелях. Зростає на Кавказі, Південному Уралі та Алтаї. Крім того, росте в горах Середньої та Південної Європи.

В Україні зустрічається тільки на вершині гори Близниці хребта Свидовець.
Використовують суцвіття і траву

в тибетській медицині відвар трави рекомендується при золотусі, екземі, туберкульозних лімфаденітах, кашлі й ломоті в кістках, а відвар суцвіть використовують як відхаркувальний засіб, а також при шлунково-кишкових захворюваннях і деяких хворобах шкіри.

Айстра альпійська — цінна декоративна рослина — дикий предок багатьох айстр, які поширені в культурі. У культурі з XVI ст. знищується для букетів.

# data[].attributes.attachment_caption
Вероніка Стокроткова-

# data[].attributes.headline
Горбенко Софія   Вероніка Стокроткова

# data[].attributes.subject
Горбенко Софія   Вероніка Стокроткова

# data[].attributes.body
Вероніка стокроткова (Veronica bellidioides)[1] — багаторічна трав'яна рослина, вид роду вероніка (Veronica) родини подорожникові (Plantaginaceae).

Занесений до Червоної книги України (Природоохоронний статус виду — «Зникаючий»)[2]

Ботанічний опис[ред. | ред. код]

Багаторічна трав'яна кореневищна рослина. Кореневище повзуче, розгалужене. Стебла висхідні, 8–15 см заввишки. Нижні листки 2–3 см завдовжки, зазвичай зібрані у розетки, видовжено-яйцеподібні, зарубчасті. Верхні стеблові листки менші, супротивні, утворюють 1–2 пари. Листки та стебло залозисто запушені. Чашечка 4-дільна, 4–5 мм завдовжки. Віночок фіолетово-синій, 9–10 мм у діаметрі.

Плід — коробочка, еліптична, сплющена, рясно запушена.

Цвіте у липні, плодоносить у серпні

Європейський альпійський вид, що трапляється у Піренеях, Альпах, Судетах, Східних та Південних Карпатах та горах північної частини Балканського півострова. В Україні — у Карпатах: гори Піп Іван Мармароський та Гутин-Томнатик у Чорногорі.

# data[].attributes.headline
Деракова Дарья 

# data[].attributes.subject
Деракова Дарья 

# data[].attributes.body
Підсніжник (Galanthus) — рід рослин родини амарилісових, підродини Amaryllidoideae. Налічує 20 видів. Більшість з них розквітають у зимовий час, до весняного рівнодення (21 березня в північній півкулі), але деякі види цих рослин розквітають ранньою весною і пізно восени. Зимостійка, дрібно-цибулинна рослина. Інші назви, що трапляються в українській мові: пролісок, скоролісок, просерен. Деякі види занесені до червоної книги України .
Багаторічні трав'янисті цибулинні рослини. Усі представники роду мають квітки білого забарвлення, що відображено в науковій назвi Galanthus — від давньогрецьких слів гала «молоко» та антос «квітка». В Україні є три види підсніжника: підсніжник звичайний, підсніжник складчастий, підсніжник Ельвеза. В Україні підсніжники з'являються наприкінці зими, ранньою весною. Підсніжник звичайний — це рослина з білосніжними квітами, що родом із півдня Європи, де він росте в гірських лісах на вологому ґрунті. Коли бутон підсніжника розкривається, спочатку розходяться три зовнішні, довгі чисто-білі листочки, потім відкриваються три внутрішні, коротші. Усередині заховано шість тичинок і маточка.

В Україні підсніжники під охороною, тому їх занесено до Червоної книги. Європейські квітникарі вивели багато сортів підсніжника білосніжного.

# data[].attributes.headline
Ростислав Біленко:Коручка дрібнолиста

# data[].attributes.subject
Ростислав Біленко:Коручка дрібнолиста

# data[].attributes.body
Рыхлая однобокая кисть3-15(до 30)цветков с густо опущеной осйю.Цветки зеленоватые,с лёгким запахом гвоздики.Листочки наружного круга околоцветника (чашелистики)длиной 7 мм, вытянуто-овальные,с наружи мелко опущенные, зеленовато-красные.Она высотой 17-40 см в высоту.Расцветает в Июне.

# data[].attributes.headline
Бондаренко Нікіта:Рутвиця смердюча

# data[].attributes.subject
Бондаренко Нікіта:Рутвиця смердюча

# data[].attributes.body
Рутвиця смердюча - Це трав'янисті, багаторічні рослини, 15–100 см заввишки, запушені або голі. Стебла розгалужені або прості. Базальні та проксимальні стеблові листки в'януть у період цвітіння. Дистальні стеблові листки коротко черешкові; пластини 3-перисті, 5.5–12 см; листові фрагменти широко яйцеподібна або яйцеподібна, 4–15 × 3.5–15 мм, трав'янисті, верхівка тупа або гостра, краї цілі або дещо зубчасті. Квітоніжка тонка, 5–15 мм. Чашолистків 4 або 5, пелюсткової типу, жовті, відтінок зеленуватий, яйцеподібні, 2.5–4 × ≈1.5 мм. Пелюстки відсутні. Тичинки дуже численні. Сім'янки сидячі, з боків стиснуті, 3–5 мм, запушені. Цвітіння: з червня по серпень.

Відтворення відбувається через запилення, яке гарантується, перш за все, вітром. Хоча ці рослини мають нектар і різні комахи, такі як бджоли та оси, харчуються пилком, що також може викликати запліднення.
Росте переважно у: Вірменії, Азербайджані, Грузії, Росії, Китаї, Японії, Казахстан, Киргизстан, Таджикистан, Монголії, Афганістані, Ірані, Туреччині, Бутані, Індії, Непалі, Пакистані, Україні, Австрії, Чехії, Угорщині, Словаччині, Швейцарії, Боснії і Герцеговині, Болгарії, Хорватії, Італії, Македонії, Румунії, Сербії, Франції, Іспанії.

# data[].attributes.headline
Булавка Софія: Зозулені черевички

# data[].attributes.subject
Булавка Софія: Зозулені черевички

# data[].attributes.body
Зозулині черевички справжні — рослина з родини зозулинцевих, або орхідних (Orchidaceae). Рідкісна рослина, що перебуває під охороною міжнародних конвенцій. Трапляється у світлих листяних і мішаних лісах, на узліссях, по чагарниках, на вапнистих ґрунтах.

Розмножується насінням та вегетативно (за допомогою кореневищ). Перші три роки паросток розвивається під землею, отримуючи поживні речовини в результаті симбіотичних відносин із грибами. Лише на 4-й рік розвивається перший зелений листок. Квітувати у сприятливих умовах починає через 8 років після проростання насіння, частіше — через 15–17 років.
В Україні у природних умовах розростання парціальних куртин відбувається за рахунок кореневищ, які розгалужуються приблизно раз на 5-6 років. За рахунок цього відбувається збільшення кількості пагонів у складі куртини. Вони можуть взаємно перекриватись, відокремлюватись або розпадатись на декілька особин. Утворення пагонів відбувається у квітні.
Бутони з'являються на початку травня, квітування відбувається в середині травня — на початку червня. Тривалість квітування 2–3 тижні. Квіти запилюються комахами. Запилені квітки в'януть на 2–3 день.
Рослина настільки рідкісна, що її називають «мрією любителів».

Дуже декоративна рослина і заслуговує широкого використання в культурі. Повсюдно потребує дуже ретельної охорони.

# data[].attributes.attachment_caption
Дельфіній Сергія Delphinium sergii Wissjul. (D. schmalhausenii auct. non Albov)

# data[].attributes.headline
Сисоєва Вероніка: Дельфіній Сергія

# data[].attributes.subject
Сисоєва Вероніка: Дельфіній Сергія

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Родина Жовтецеві — Ranunculaceae.
Ареал виду та його поширення в Україні: Понтична провінція та Кавказ. В Україні — на Донецькому кряжі, поодиноко на Приазовській височині.
Загальна біоморфологічна характеристика: Багаторічна трав’яна ефемероїдна рослина 40–100 см заввишки. Кореневище бульбоподібно потовщене. Стебло прямостояче, просте або розгалужене. Листки 5–7-пальчасторозсічені. Квітки яскравоголубі (іноді білуваті), зібрані в просту або розгалужену китицю. Варіює за забарвленням квітки, опушенням, порізаністю листків. Цвіте у червні–липні. Плодоносить у серпні. Розмножується насінням і кореневими бульбами.

# data[].attributes.attachment_caption
Булатка довголиста 

# data[].attributes.headline
Полтавець Вікторії    Булатка довголиста                                                  

# data[].attributes.subject
Полтавець Вікторії    Булатка довголиста                                                  

# data[].attributes.body
Булатка довголиста-багаторічна трав’яна рослина 15–60 см заввишки. Кореневище коротке. Стебло пряме або трохи звивисте. Листки лінійно-ланцетні, загострені, 7–16 см завдовжки. Суцвіття не густе, з 3–10 (20) великих білих квіток. Приквітки короткі, лише нижні довші зав’язі. Зовнішні листочки оцвітини ланцетні (12–16 мм), внутрішні — довгасто-еліптичні, коротші від зовнішніх. Губа майже вдвоє коротша від зовнішніх листочків оцвітини. Зав’язь скручена, сидяча, до 1 см завдовжки. Цвіте у травні–червні. Плодоносить у липні–серпні. Розмножується насінням і вегетативно.

# data[].attributes.headline
Дикова Диана  Шафран

# data[].attributes.subject
Дикова Диана  Шафран

# data[].attributes.body
Шафран Гейфеля (Крокус, Crocus) — рід трав’янистих багаторічних рослин родини Півникових (Iridaceae). В літературі іноді трапляється калька з латинки крокус. Бульбоцибулина має розмір до 3 см в діаметрі, округла або сплюснута, вкрита лусками, дає пучок кореневих мочок, будова і забарвлення яких варіюються у різних видів

Вони бувають ледь бузкові, ніби повторюючи колір неба. Або білі, начебто останки снігу. Іноді жовто-гарячого кольору, як промені весняного сонця. Ніжні тонкі листя шафрану тримають в обіймах невелику  квітку з крупними пелюстками та помаранчовою серединкою.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Крокус (шафран) - це трав'яниста рослина для відкритого ґрунту, один з найбільш красивих первоцвітів. Більше фото крокусів - в нашій галереї.

Крокус - це трав'яниста рослина для відкритого ґрунту, один з найбільш красивих первоцвітів. Він відноситься до числа низькорослих рослин, так як висота рідко перевищує 10 см, а діаметр одиночних келихоподібних квіток коливається від 20 до 50 мм. Створення першого культиватора відноситься до кінця XIX століття, і з тих пір ведеться постійна робота з вирощування нових гібридів, які з кожним роком радують садівників-любителів та ландшафтних дизайнерів. Шафран був відомий і широко використовувався ще багато століть тому. Про нього писали давньоєгипетські лікарі, в Римській імперії він виступав засобом для лікування катаракти, а також сировиною для отримання запашної олії. В Іспанії існують цілі поля, де крокуси вирощують на спеції.

Основні види крокусів

У світі налічує близько 80 видів шафрану і 300 сортів. Серед них є культури, цвітіння яких припадає на ранній весняний період, а також ті, що цвітуть восени. Культура має досить великий колірний спектр - білі, сині, фіолетові, жовті, пурпурно-червоні квіточки бувають однотонними або строкато пофарбованими.

Шафран посівний

Посівний вид - один з найбільш культивованих в світі. Він вирощується в промислових масштабах, так як саме його квітки всім відомі як пряність "шафран", що застосовується в приготуванні різних страв. Батьківщиною його вважається Індія, а той, що вирощується зараз - це вже гібридний варіант, який народився в результаті схрещування декількох різновидів. Це низькоросла рослина має квіточки білі або світло-фіолетові, з приємним ароматом фіалки. Листя з'являються разом з квітами, і всю красу цвітіння можна спостерігати протягом двох тижнів. При цьому кожна квітка живе не більше трьох днів.

Крокус весняний

Цей шафран воістину можна назвати прабатьком безлічі видів, що існують на сьогоднішній день. Він є найбільш популярним матеріалом для створення численних гібридних сортів, які вирощуються по всьому світу. Його природними умовами виростання є високогірні Альпійські луки, де рослина рясніє фіолетовими або ліловими квітами діаметром до 5 див

Золотистий шафран

Один з ботанічних видів рослин. Його по праву можна назвати найбільш високим, так як висота досягає 20 див. Квіти жовто-золотистого відтінку з'являються разом з вузькими листками. Період бурхливого цвітіння припадає на квітень, а тривалість його близько трьох тижнів. На сьогоднішній день, в процесі схрещування з іншими видами, золотистий шафран має і безліч інших інтерпретацій, зокрема двоколірний сорт.

Крокус Палласа

Досить низькорослий шафран має висотою не більше 50 мм. Його одиночні квіти, здаються дивовижними зірками, мають ніжні фіолетово-рожеві відтінки з пурпурним підставою, причому діаметр бутону досягає 5 див. Перші листки вузьколінійні з'являються в середині весни, а розпускається шафран у вересні. Це контрастне видовище мініатюрних квіток на тлі увядающего саду можна спостерігати протягом місяця.

Крокус Томазини

Цей вид відрізняється своєю невибагливістю, тому досить популярний, особливо у ледачих садівників, які бажають мати гарний присадибна ділянка без зайвої мороки. Рослина прекрасно себе почуває на затемнених ділянках, швидко пристосовується до будь-яких умов і не вимагає особливого догляду. У дикій природі крокус Томазини можна зустріти на Балканах, у Болгарії та Угорщині. Квіти мають рожево-бузкові відтінки з білою серцевиною.

Під час буйного цвітіння культура утворює чудовий суцільний килим, який чудово виглядає на передньому плані газону, а також під кронами ще не розпустилися дерев. Цю культуру можна вирощувати в квартирних умовах в горщиках. Кілька вазонів з різними видами шафрану створить будинку цікаву декоративну композицію. Нерідко їх саджають до якихось свят - 8 березня, Дня закоханих і т. д. Для цього вибирають гібридні голландські сорти, що відрізняються невибагливістю і мають велику кількість бутонів з великими квітками. До таких можна віднести крокус "Жанна д'арк" з білими квітами, "Страйпед Б'юті" строкатою забарвлення, яскраво-жовтий "Ладжест Єллоу".

Правильний догляд за крокусами

Хоча шафран, в більшості своїй, не вибагливий до умов, все ж він потребує певного догляду. Щоб милуватися пишним цвітінням яскравих великих квітів, потрібно "поселити" його в оптимальних природних умовах, а якщо рослина вирощується в квартирному вазоні, умови повинні бути максимально наближені до вуличних.

Освітлення

Ця культура любить хороший світло, тому висаджувати шафран стоїть на південній стороні будинку або встановлювати у цьому місці вазони. Але потрібно врахувати, що він не любить прямих палючих сонячних променів - краще організувати півтінь, яку створять чагарники. В квартирних умовах, якщо немає можливості розмістити горщики з квітами на відкритому балконі, можна спорудити штучну підсвітку електролампочками. В такому випадку необхідно спостерігати за температурним режимом.

Температура

Оптимальною температурою для розкішного цвітіння буде діапазон від +14 до +18C. Рослини можуть цвісти і при більш високому температурному режимі, але відцвітуть досить швидко - бутони розпускаються рано і дуже швидко в'януть. У природі, як ми вже говорили раніше, крокуси розпускаються в квітні-вересні, тому для газонних квітів не доведеться створювати спеціальних умов. При штучній підсвічуванню в умовах квартири потрібно спостерігати за температурою.

Вологість

Шафран любить зволожений грунт, але, разом з тим, не переносить застою води, як і всі цибулинні рослини. Краще всього перед висадкою організувати в грунті дренажну систему, додавши піску і торфу.

Полив

У відкритих газонах квіти поливають у спекотну пору - при високих температурах або при встановленні посухи. Досить поливати один раз на тиждень, витрачаючи при цьому близько відра води на 1 кв. м. Припиняються поливи шафрану тоді, коли пожовкнуть і опаде листя.

В домашніх умовах поливають вазон у тому випадку, коли підсохне верхня частина грунту. Якщо в процесі поливу частина води скла в піддон - від нього потрібно позбутися. Рекомендується полив на початку вегетації 1 раз у два дні, після цвітіння 1 раз в тиждень.

Удобрення та підживлення

Для крокусу краща грунт родюча, пухка і удобрена органічними речовинами. Перед посадкою потрібно "підживити" грунт, додавши на 1 кв. м. газону 50 г добрива з мікроелементами, 20 кг перегною, 80 г кістяного борошна. Варто врахувати, що, якщо використовуються окультурені субстрати, перегній додавати не можна, так як вийде перенасичення ґрунту азотом і іншими елементами. В даному випадку краще застосувати спеціальний торф.

Рослину можна час від часу підгодовувати. Перша підгодівля відбувається через місяць після висадки в грунт додають 50 г кальцієвої селітри на 1 кв. м., перед цвітінням постачають її вже калієвої селітри (40 г на 1 кв. м.), а після - фосфорним добривом в такій же пропорції.

Шкідники і хвороби крокусів

У відкритих грунтах чималу небезпеку для цієї рослини становлять гризуни - польові миші. Вони не просто їдять бульби, але і сприяють поширенню різних вірусів і захворювань. Ознаки їх шкідництва можна визначити за стисненим бутонам, сірих плям на пелюстках. Такий квітка необхідно негайно видалити з плантації, так як виділяється ними сік потрапляє на сусідні рослини і неминуче призводить і до їх загибелі.

Небезпечні і грибкові захворювання, що викликають гнилизну. Якщо квіти посаджені близько одне до одного, то коренева система, яка не встигла зміцніти, призведе до загибелі рослини. У підсумку цибулина загниє, і можуть постраждати зростаючі поруч культури. Особливо сприяє процесу гниття сирі, теплі кліматичні умови. У домашніх умовах легко створити необхідний мікроклімат для рослин.

Ще одна проблема, з якою можуть зіткнутися садівники - личинки жучків, які живуть близько трьох років. Вони буквально "просвердлюють" цибулини, у результаті чого рослина гине. Щоб від них позбутися, потрібно пучки трави укласти в невеликі поглиблення, зволожити і накрити дошками. Коли жучки переберуться в нові приманки, вони спалюються.

Як пересаджувати крокуси

Квіти можуть рости на одному місці більше 5 років, але краще їх розсаджувати через 3-4 роки. Коли шафран відцвіли, і зів'яло листя, бульбоцибулини витягується, висушується і відправляється на зберігання в прохолодне місце. Бажано, щоб температура була не вище +10С.

Час посадки залежить від сорту - якщо це весняні квіти, то цибулини висаджуються в грунт восени (вересень-жовтень), а осінні - у другій половині літа.

У кімнатних умовах можна висаджувати рослини в будь-який час, навіть приурочити їх цвітіння до потрібної дати, для цього їх потрібно висадити за 4 місяці до терміну. Бульби садять в грунт і залишають в темному прохолодному місці (можна використовувати льох). Якщо помічено, що до 10 тижня з'явилися паростки, температуру приміщення потрібно знизити. За 15 днів до необхідної дати цвітіння вазон заносять в приміщення. Температура повинна підвищуватися поступово, тому спочатку вазон залишають в коридорі, де більш прохолодно, потім переносять в саму прохолодну кімнату і, нарешті, встановлюють на підвіконні, ближче до світла. Незабаром з'являються квіти.

Розмноження в домашніх умовах

Розмножити крокуси не складно. Тут існує два способи - використовувати насіння або цибулини. Найчастіше використовується бульбоцибульна розмноження, так як процес відбувається набагато швидше.

Розмноження крокусів насінням

При розмноженні насінням їх збирають, ретельно просушують протягом 7-10 днів. Высевание проводиться на глибині, що не перевищує 1 см, дотримуючись при цьому відстань між насінням близько 5 див. Зацвітуть посіви лише на третій рік, тому такий спосіб не дуже вітається квітникарями.

Розмноження крокусів цибулинами

Найбільш простий, швидкий і надійний спосіб розмноження цибулинами. В грунті, на лусочках головною бульбоцибулини, з'являються маленькі цибулинки. Вони утворюють нову колонію після відмирання основний цибулини. Щоб забезпечити життєдіяльність кожної з них, їх потрібно розсаджувати. Після того, як шафран відцвів, цибулини викопуються, відправляються на зберігання до посадки в прохолодне провітрюване місце.

Перед тим, як висаджувати, необхідно ретельно оглянути матеріал, щоб не було ознак цвілі і гниття. Слід врахувати, що глибока посадка пригальмує вегетативне розмноження, але клубнелуковицы будуть більшими. У вазоні цибулини можна розташувати впритул один до одного - тоді вийти справжній живий букет.

Крокуси - фото

Слідуючи простим рекомендаціям, можна отримати барвисті вазони і клумби, які будуть радувати ваше око. А поки пропонуємо вам помилуватися нашою добіркою фотографій цих дивовижних рослин!

# data[].attributes.attachment_link.title
Крокуси (шафрани): 90 фото квітів, види, вирощування і догляд

# data[].attributes.attachment_link.description
Крокус (шафран) - це трав'яниста рослина для відкритого ґрунту, один з найбільш красивих первоцвітів. Більше фото крокусів - в нашій галереї. Крокус - це трав'яниста рослина для відкритого ґрунту, один з найбільш красивих первоцвітів. Він відноситься до числа низькорослих рослин, так як висота рідк

# data[].attributes.headline
Куліш Ліза: Конвалія

# data[].attributes.subject
Куліш Ліза: Конвалія

# data[].attributes.body
Конвалія виростає до 20—30 сантиметрів заввишки, має довге та широке листя, в період цвітіння на стеблині з'являються білі невеличкі квіти, що розташовуються одна за одною і мають сильний приємний аромат. Конвалія лікарська, ефіроолійна та декоративна рослина. Цвіте з початку весни до середини літа. Птахи також переносять у шлунку насіння конвалії на далекі відстані. Росте конвалія в мішаних і листяних лісах. Тіньовитривала рослина. Цвіте в травні. Розмножується насінням і вегетативно. Поширена майже по всій Україні, крім півдня степу і високогір'я Карпат. Часто утворює куртини і зарості. Запаси сировини значні, проте у зв'язку з хижацькою заготівлею на букети потребує охорони. Назва виду з латини конваллярія майяліс (лат. Convallaria majalis) означає: «лілія долин, що квітне в травні»

# data[].attributes.headline
Шиповська Софія: Сон-трава 🌿 

# data[].attributes.subject
Шиповська Софія: Сон-трава 🌿 

# data[].attributes.body
Сон-трава (Polsatilla) - це багаторічна рослина з родини Жовтецевих, яка маєпрямо-стоячі, добре опушені стебла до 40 сантиметрів заввишки, які при цвітінні значно подовжуються, несучи розетку з трьох зрощених підставами листків. Прикоренева розетка, що утворюється після цвітіння, складається з черешкового або пальчато-розсіченого листя. Кореневище вертикальне або косе. Поодинокі дзвоникові квіти великі, яскраві,в залежності від виду мають різне забарвлення.

# data[].attributes.headline
Яновська Софія    Астрагал зігнутий

# data[].attributes.subject
Яновська Софія    Астрагал зігнутий

# data[].attributes.body
Багаторічна рослина 10–30 см. Листочки 3–7 мм довжиною, 2–3(4) мм завширшки. Чашечка з ниткоподібними зубцями, біло-волосиста, з чорними волосками на зубцях, ребрах і біля основи, іноді Цвіте в квітні–травні, плодоносить у травні–червні. Розмножується насінням та поділом каудекса[3]. вся чорно-волосиста. Боби серповидно вигнуті, слабо-волосисті, кілюваті на черевці, на спинці жолобчасті[2].

# data[].attributes.headline
Нарцис вузьколистий

# data[].attributes.subject
Нарцис вузьколистий

# data[].attributes.body
Нарцис вузьколистий (Narcissus angustifolius subsp. radiiflorus) — багаторічна трав’яниста рослина, підвид поетичного нарциса (Narcissus poeticus). Рослина заввишки 20-40 сантиметрів. Будова квітки своєрідна: оцвітина зростається в довгу трубочку, на розширеному кінці якої розташовуються б відігнутих бруднувато-білих пелюсток. Пелюстки довгасто-еліптичні, звужені до основи. Квітка має гофрований привіночок з червоним краєм. Тичинок також б, маточка тонка, з тригранною приймочкою. Розмножується насінням і цибулинами. Цвіте у травні-червні, плодоносить у червні.

# data[].attributes.attachment_caption
Декоративна рослина, що вирощується в ботанічних садах, рідше — на присадибних ділянках. 

# data[].attributes.headline
Бузок карпатський

# data[].attributes.subject
Бузок карпатський

# data[].attributes.body
Використовується для озеленення та для виготовлення букетів, також придатна для закріплення схилів. Має селекційну цінність як матеріал для гібридизації з іншими видами бузку при виведенні дрібноквіткових сортів. Охороняється в Ужанському національному природному парку, в пам'ятках природи місцевого значення «Бузок угорський». Основні причини низької чисельності на території України: освоєння гірських заболочених вільшняків, надмірне рекреаційне навантаження, випас худоби, витоптування. Для збільшення чисельності необхідно ширше культивувати карпатський бузок у ботанічних садах з наступним пересадженням у місця природного зростання.