# data[].attributes.headline
Підручник "я досліджую світ" 3 клас

# data[].attributes.subject
Підручник "я досліджую світ" 3 клас

# data[].attributes.headline
Лікарські рослини. Фармацевтична енциклопедія

# data[].attributes.subject
Лікарські рослини. Фармацевтична енциклопедія

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фармацевтична енциклопедія

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Лікарські рослини (лат. plantаe medicinalеs) - рослини, що містять БАР (див. Біологічно активні речовини) та є джерелом отримання лікарської сировини (див. Лікарська рослинна сировина), деяких продуктів її переробки, препаратів для фітотерапії (див. Фітотерапія, Лікарські препарати), ветеринарії, арома- і гідротерапії, косметології, дієтології тощо, вихідних продуктів синтезу чи напівсинтезу.

Дослідженням лікарських рослин займаються фармацевтична ботаніка - інтегрована медико-біологічна дисципліна фармацевтичних і медичних вишів, високоспеціалізована наука фармакогнозія та фітотерапія - універсальна медична галузь (див. Фармацевтична ботаніка, Фармакогнозія, Фітотерапія). Досить чіткі системи захисту від хвороб і лікування рослинами склалися тисячі років тому в Шумері, Єгипті, Китаї, Тибеті, Індії та інших країнах. Вони закріпилися й поступово створили народну медицину (етнофармакологію), яка емпірично відібрала лікарські рослини, що постачають організм людини речовинами, притаманними йому в нормі чи близькими за структурою до таких. Багатовікова історія наукового опанування і медичного використання лікарських рослин тісно пов'язана з розвитком цивілізації, науки, промисловості, суспільного ладу і свідчить, що від глибокої давнини до наших днів інтерес до лікарських рослин і потреба в них незмінно зростають. З часів К. Ліннея будь-які досліджені рослини, у т.ч. й лікарські, отримували стандартну латинську назву, що є стійким бінарним сполученням назв роду, виду й повного або скороченого прізвища автора, який описав вид (напр. Mentha piperita L., Fagopyrum esculentum Moench. ( Fagopyrum sagittatum Gilib.), Glycine maxima (L.) Merr., або G. hispida (Moench) Maxim., або G. soja Sieb.et Zucc.).

У світі як лікарські використовують 21 тис. видів. Із них більшість - у народній, а також арабській, індійській, китайській, тибетській та інших традиційних медицинах (напр. китайська - понад 2 тис. видів, різні школи арабської - до 800, бурятська гілка тибетської медицини - 560). В Україні багаті фітоетнологічні традиції усвідомлені спостереженнями упродовж багатьох століть. Встановлення латинських еквівалентів національних назв рослин здійснюється двома методами. Порівняльно-опитувальний метод використовується з початку XIX ст. і полягає у ботанічній ідентифікації зразків рослинної сировини, які отримують безпосередньо у народного лікаря чи встановлюють тотожність колекціям етнографічних музеїв. Фармаколінгвістичний метод був розроблений у ході аналізу санскритських текстів. Він складається з послідовних етапів: підрядковий переклад трактату без інтерпретації спеціальних термінів, інтерпретація термінів шляхом аналізу відповідних малюнків, складання словника-транслятора наукових понять і термінів, складання остаточного варіанта, який нагадує сучасні ботанічні посібники. На останньому етапі визначають будь-яку рослину або рослинну сировину за описом у "Флорах", довідниках, визначниках, за малюнками, гербаріями і колекціями; звертають увагу на характерні органолептичні властивості, особливості застосування конкретної рослини в медицині. Крім вивчення спадщини народної та традиційної медицини, у пошуку перспективних видів лікарських рослин. використовують фітохімічний скринінг (експрес-метод вивчення хімічного складу рослинної сировини) і хемосистематичний аналіз окремих родин, родів і видів, систематично й хімічно близьких до відомих лікарських рослини.

У будь-якій рослині наявні сотні й тисячі речовин первинного синтезу (білки, вуглеводи, вітаміни, ліпіди, ферменти тощо) і БАР вторинного біосинтезу (фенольні сполуки: кумарини, фурокумарини, хромони, ксантони, антраценпохідні, флавоноїди, лігнани, дубильні речовини; терпеноїди: складові ефірних олій, іридоїди, кардіостероїди, сапогеніни, стероїди; ціаногенні- й тіогліказиди, алкалоїди тощо). Лікарські рослини постачають ЛРС (див. Лікарська рослинна сировина), а також з них отримують препарати і сировинні продукти, що природно чи примусово виділяються рослинами: латекс (опій, каучук), соки, воски, камеді (гуміарабік, трагакант), ефірні олії, смоли, бальзами (живиця), камеді-смоли (асафетида); продукти первинної переробки ЛРС (напр. ментол і анетол з відповідних ефірних олій, жирні олії й такі тверді рослинні жири, як масло какао, кокосовий жир); індивідуальні БАР (серцеві глікозиди, ціаногенні глікозиди і тіоглікозиди, сапоніни, кумарини і фурокумарини, флавоноїди, алкалоїди, вітаміни та ін.), галенові та новогаленові препарати. Використовують лікарські рослини у свіжому вигляді (напр. для отримання соків), а частіше - висушеними цілими (напр. омела, водорості, ріжки пурпурові тощо) або лише окремі частини і органи, які містять максимальну кількість діючих речовин.

Класифікації лікарських рослин певною мірою умовні, постійно змінюються й доповнюються залежно від наявної на певний час сукупності знань. Класифікують лікарські рослини з урахуванням їх екології, фітоценології та життєвої форми, ступеня вивченості, статусу, домінування певних груп речовин, спрямованості терапевтичної дії та інших ознак.
Залежно від екології виділяють:

дикорослі лікарські рослини (горицвіт весняний, конвалія звичайна, мучниця, брусниця, бобівник, глечики жовті, кмин піщаний, деревій звичайний, звіробій продірявлений, чебрець повзучий тощо);

лікарські рослини, що наявні у природі в недостатній кількості, культивуються для задоволення потреб фармації (валеріана лікарська, оман високий, беладона звичайна, вовчуг польовий, женьшень, обліпиха крушиноподібна, алтея лікарська тощо);

лікарські рослини іноземного походження, акліматизовані та інтродуковані в Україні (шавлія лікарська, чебрець звичайний, наперстянка пурпурова тощо), Л.р., що відомі лише в культурі (м'ята перцева, ортосифон тичинковий, мак снодійний (сорт олійний);

сільськогосподарські лікарські рослини (льон, гарбуз, мигдаль, гірчиця та ін.);

культивовані лікарські рослини, які поділяються на польові (змієголовник молдавський, меліса лікарська, левзея сафлороподібна, лофант анісовий тощо), теплично-польові (катарантус рожевий, ерва шерстиста тощо), тепличні (алое деревоподібне, каланхое перисте), а також сортові селекційні, штамові мікроклоновані.

На сьогодні у спеціалізованих господарствах України вирощується лише 25 видів лікарських рослин. Залежно від життєвої форми розрізняють лікарські рослини деревні (дерева, кущі, ліани), напівдеревні (кущики, напівкущики) і трав'янисті (одно- і багаторічні трави та ліани). Із 1075 видів судинних лікарських рослин флори України 386 видів органічно пов'язані з лісовими фітоценозами; близько 40 видів - чагарники та напівчагарники, решта - трав'янисті рослини, з яких 312 є типовими представниками безлісих лучно-болотних, лучно-степових, лучних, прибережно-водних угруповань; 377 представляють лабільну групу синантропних видів, бур'янів, які активно просякають порушені ділянки будь-яких фітоценозів. Кожна екологічна та фітоценотична категорія лікарських рослин постачає сировину відповідної якості й дії.

За мірою дослідженості, ступенем практичного упровадження та статусом лікарські рослини поділяють на неофіційні, тобто ті, що використовуються у народній медицині, та офіцинальні, або офіційні, ефективні - більш чи менш досліджені в хімічному та фармакологічному відношеннях і дозволені до використання науковою медициною як ЛРС, ліки та в нутриціології. Виділяють також перспективні та потенційні лікарські рослини. Перспективними вважаються лікарські рослини, для яких доведено фармакологічну ефективність, але не завершені клінічні випробування, недосконалі способи заготівлі, технології переробки, обмежені природні ресурси тощо. Такі види використовуються в екстрених випадках або стають ефективними після усунення зазначених проблем. Потенційними лікарськими вважаються види, які в дослідах показали будь-який фармакологічний ефект, але недостатньо вивчені й не пройшли клінічні випробування. Можливість їх використання доводять шляхом подальших досліджень.

Залежно від хімічного складу і домінування певних груп речовин лікарські рослини і ЛРС розподіляються на групи, які містять у значній кількості певні фармакологічно активні сполуки (вуглеводи, ліпіди, глікозиди, фенольні сполуки, ефірні олії, кардіостероїди, алкалоїди, вітаміни тощо). Сучасні фітотерапевти керуються фармакологічною класифікацією. Вона виділяє групи Лр, що діють на серцево-судинну, шлунково-кишкову, центральну нервову, ендокринну та імунну системи, органи дихання, нирки і сечовивідні шляхи, шкіру, використовуються при інфекційно-запальних захворюваннях, авітамінозах, кровотечах тощо. Значна частина видів входить водночас до кількох хімічних або терапевтичних груп.

В Україні понад 50% ЛП виробляється із рослинної сировини, а у сфері серцево-судинних захворювань - понад 70%. Потенційні можливості фітотерапії величезні, оскільки майже кожній рослині із 1,5 тис. відомих видів притаманний широкий спектр лікувальних властивостей ( див. Фітотерапія). Вихідний асортимент лікарських рослин у різних країнах формувався відповідно до кліматичних умов, складу місцевої флори, етнографії. Пізніше почала практикуватися купівля лікарських рослин або ЛРС за кордоном. Вивченню та освоєнню вітчизняних лікарських рослин сприяли численні експедиції дослідників, розвиток торговельних зв'язків і подорожей, обмін рослинами між різними державами. Значно розширився арсенал лікарських рослин європейської медицини і фармації внаслідок акліматизації та інтродукції цінних рослин тропічного та субтропічного походження, розвитку лікарського рослинництва і селекції.

На сьогодні для одержання ЛРС і вітчизняних алопатичних препаратів використовується 66 найменувань лікарських рослин, 17 багатокомпонентних зборів.
Виявлення нових цінних лікарських рослин здійснюється у кількох напрямах:

1. вивчення та використання досвіду народної медицини;

2. масовий польовий (рекогносцирувальний) фітохімічний аналіз усіх видів рослин певної місцевості чи району без вибору (або з частковим вибором) на вміст основних груп БАР;

3. дослідження видів, найближчих філогенетично до офіційних Л.р., оскільки еволюційно споріднені рослини можуть мати аналогічний або близький хімічний склад і схожий фармакологічний ефект;

4. ревізія і вивчення на сучасному науковому рівні широковідомих чи забутих науковою медициною лікарських рослин.

Сучасні проблеми використання лікарських рослин пов'язані з обмеженим ресурсним потенціалом багатьох цінних видів рослин (див. Ресурсознавство). Тому загальнонаціональне значення має вирішення проблеми дефіциту цінних ЛР, виявлення сировинних резервів, оцінка фіторесурсів, розробка наукового обґрунтування їх невиснажливого використання. В лабораторії ботанічного ресурсознавства Інституту ботаніки ім. М.Г. Холодного НАНУ проводяться системні ресурсні дослідження. Вивчаються питання регіонального розміщення, ресурсного потенціалу, можливостей збагачення сировинних ресурсів лікарських рослин; визначаються запаси видів, близькоспоріднених до лікарських (напр. 12 видів роду звіробій ( Hypericum L.), 5 видів цмину ( Helichrysum Mill.), 15 видів чебрецю ( Thymus L.), 12 видів деревію ( Achillea L.) та ін. Здійснюється складання картосхем локалізації ЛР; розробляються наукові основи оптимізації використання виявлених ресурсів; оцінюється динаміка ресурсів дикорослих лікарських рослин під впливом сукупності екологічних факторів тощо. Всі напрацювання з моніторингових досліджень є науковою основою прогнозування стану ресурсів конкретних видів лікарських рослин і створення нормативних актів Мінекобезпеки України.

Горбань А.Т., Горлачева С.С., Кривуненко В.П. Лекарственные растения: вековой опыт изучения и возделывания. - Полтава, 2004; Левинштейн И.И. Этюды по истории фармации. - Ч. 1. - М., 1927; Лікарські рослини: Енциклопедичний довідник / Відп. ред. A.M. Гродзінський. - К., 1992; Мінарченко В.М., Тимченко І.А. Атлас лікарських рослин України. - К., 2002; Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона. - СПб, 1890. - Т. 1; Энциклопедический словарь лекарственных растений и продуктов животного происхождения / Под ред. Г.П. Яковлева и К.Ф. Блиновой. - СПб, 2002.

# data[].attributes.attachment_link.title
ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ

# data[].attributes.attachment_link.description
Лікарські рослини (лат. plantаe medicinalеs) - рослини, що містять БАР (див. Біологічно активні речовини) та є джерелом отримання лікарської сировини (див. Лікарська рослинна сировина ), деяких продуктів її переробки, препаратів для фітотерапії (див. Фітотерапія, Лікарські препарати), ветеринарії, арома- і гідротерапії, косметології, дієтології тощо, вихідних продуктів синтезу чи напівсинтезу.

# data[].attributes.headline
Відео "Як ростуть рослини?"

# data[].attributes.subject
Відео "Як ростуть рослини?"

# data[].attributes.attachment_link.title
Відео Як ростуть рослини — AneLok

# data[].attributes.headline
Лікарська рослина

# data[].attributes.subject
Лікарська рослина

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ліка́рська росли́на( лат. Plantae medicinales) - рослина, органи або частини якої є сировиною для отримання засобів, що використовуються в народній, медичній або ветеринарній практиці з лікувальною або профілактичною метою.

На сьогодні відомо близько 500 000 видів рослин, однак лише невелика частина (приблизно 10 %) з них широко застосовується в медицині.

Рослини є джерелом для отримання різноманітних лікарських речовин. Більше 30 % усіх лікарських препаратів отримують з рослинної сировини. Рослини використовують для отримання алкалоїдів, серцевих глікозидів, вітамінів та ін. Найширше лікарські рослини застосовуються в народній медицині. Низька токсичність більшості лікарських рослин дозволяє використовувати їх у лікуванні хронічних захворювань, для протирецидивного або реабілітаційного лікування.

Рослини мають різний полівалентний хімічний склад, до якого можуть входити речовини з фармакологічними властивостями. Зазвичай у лікарських рослин один з хімічних компонентів домінує та визначає лікувальні властивості даного виду. Біологічно активні речовини групують у широкі хімічні класи: терпеноїди (ізопреноїди), фенольні сполуки, ліпіди, моно- та полісахариди, алкалоїди, вітаміни, органічні кислоти, мінеральні речовини.

У процесі розвитку людина накопичувала знання про дію та властивості різних рослин власним досвідом, спостереженням за тваринами, дослідницькою діяльністю.

Шість тисяч років тому шумери використовували лікарські рослини у свіжому вигляді, у вигляді порошків та настоянок, використовуючи воду й вино як розчинник. Ще у другому тисячолітті до н. е. асирійці широко користувалися льоном, дурманом, блекотою. Древні єгиптяни користувалися лікувальними властивостями алое, анісу, блекоти, м'яти, рицини та інших рослин, які згадувалися у так званому "Папірусі Еберса", де вони поділялися на послаблюючі, блювотні, кровоспинні.

Як лікарські рослини на початку XXI століття широко використовуються звіробій, календула, ромашка лікарська, деревій, мати-й-мачуха, шипшина, обліпиха, солодка, подорожник, м'ята, шавлія, оман, журавлина, брусниця, малина, кріп, петрушка, аїр звичайний та багато інших.

Значна кількість видів лікарських рослин вирощується у господарстві. Вагомий внесок у захист культивованих лікарських рослин від шкідників зроблений дослідженнями Є. С. Міляновського.

Зазвичай поділяють на наступні категорії лікарських рослин:

Офіцинальні лікарські рослини - рослини, сировина яких дозволена для виробництва лікарських засобів в країні. Ці види лікарської рослинної сировини вказані в Державниому реєстрі лікарських засобів України.

Фармакопейні лікарські рослини - офіцинальні рослини, вимоги до якості лікарської рослинної сировини яких викладені у відповідній статті Державної Фармакопеї або міжнародних фармакопей. Лікарські рослини та лікарська рослинна сировина вивчає один з напрямків фармацевтичної науки Фармакогнозія.

Лікарські рослини народної медицини - найбільш широка категорія, більшість рослин в ній відносно погано описано, і відомості про ефективність їх застосування не пройшли необхідної перевірки засобами сучасної фармакології. Тим не менш, багато рослин цієї групи активно використовуються в країнах, де медична допомога недоступна або занадто дорога.

Наголос у слові "ліка́рська" має бути саме там, бо цей термін не стосується "лікарів", а "ліків"

Від рослини - до людини: Розповідь про лікувальні та лікарські рослини України / І. Носаль ; За ред. О. М. Марсюка. - К. : Веселка, 1992. - 606 с. - ISBN 5-301-01436-6

Лікарські рослини і фітотерапія (фітотерапевтична рецептура) / Бензель Л. В., Дармограй Р. Є., Олійник П. В., Бензель І. Л. - К.: ВСВ "Медицина", 2010. - 400 с.

Рослини зеленої аптеки: Поширення, збирання, використання / І. І. Перевозченко, Т. Л. Андрієнко. - К. : Урожай, 1993. - 96 с. - ISBN 5-337-01358-0

Словник лікарських рослин світової медицини / Р. М. Гулько. - Львів: Ліга-Прес, 2005. - 506 с.

Цілющі деревні рослини: навч. посіб.-довідн. / Лисюк Р. М., Шляхта Я. М. - К.: Знання, 2014. - 221 с.+ 32 с. іл.

# data[].attributes.attachment_link.title
Лікарська рослина - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Ліка́рська росли́на( лат. Plantae medicinales) - рослина, органи або частини якої є сировиною для отримання засобів, що використовуються в народній, медичній або ветеринарній практиці з лікувальною або профілактичною метою. На сьогодні відомо близько 500 000 видів рослин, однак лише невелика частина (приблизно 10 %) з них широко застосовується в медицині.

# data[].attributes.attachment_link.title
Рослини - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Зеле́ні росли́ни - царство живих організмів. Назва була запропонована у 1981 році, щоб відрізнити представників царства від попереднього визначення рослин, які до того не створювали монофілетичну групу. Також царство відоме під назвою Chlorobionta або група Chlorophyta/Embryophyta. Більшість членів царства були включені до царства Рослини (Plantae) в 1866 Ернстом Геккелем.

# data[].attributes.headline
Статистична задача

# data[].attributes.subject
Статистична задача

# data[].attributes.headline
Інтерактивна вправа "Лікарські рослини"

# data[].attributes.subject
Інтерактивна вправа "Лікарські рослини"

# data[].attributes.attachment_link.title
Лікарські рослини

# data[].attributes.attachment_link.description
Співвіднеси назву рослини із її зображенням!

# data[].attributes.headline
Інтерактивна вправа "Рослина"

# data[].attributes.subject
Інтерактивна вправа "Рослина"

# data[].attributes.attachment_link.description
Уважно подивися на слова написані з правого боку та знайди ці слова.

# data[].attributes.headline
Вихідне анкетування

# data[].attributes.subject
Вихідне анкетування

# data[].attributes.headline
Реєстраційна форма

# data[].attributes.subject
Реєстраційна форма

# data[].attributes.headline
Інструкція для безпеки

# data[].attributes.subject
Інструкція для безпеки

# data[].attributes.headline
Інструкція для створення презентацій

# data[].attributes.subject
Інструкція для створення презентацій

# data[].attributes.headline
Інструкція для написання твору роздуму

# data[].attributes.subject
Інструкція для написання твору роздуму

# data[].attributes.headline
Інструкція для написання сенкану

# data[].attributes.subject
Інструкція для написання сенкану

# data[].attributes.headline
Інтерактивний плакат "Лікувальні рослини"

# data[].attributes.subject
Інтерактивний плакат "Лікувальні рослини"

# data[].attributes.headline
Тест "Рослини"

# data[].attributes.subject
Тест "Рослини"

# data[].attributes.headline
Ментальна карта "Рослини"

# data[].attributes.subject
Ментальна карта "Рослини"

# data[].attributes.headline
Посилання на ресурсу інтернету

# data[].attributes.subject
Посилання на ресурсу інтернету

# data[].attributes.headline
Список друкованих матеріалів

# data[].attributes.subject
Список друкованих матеріалів