# data[].attributes.body
Els gossos van ser uns altres dels animals dels quals els exèrcits van fer ús i es calcula que van morir en combat un total de 100.000 cans. Van ser utilitzats tant per a transportar missatges entre trinxeres, suport mèdic (portant material sanitari) o com a gos d'atac. Un dels gossos que més fama va guanyar en el conflicte va ser el sergent Stubby, un Boston bull terrier. Aquest animal va ser adoptat quan no era més que un gos de carrer, en la Universitat de Yale, Connecticut, pel soldat Robert Conroy qui el va portar amb si a les trinxeres europees. El sergent Stubby va participar en 4 ofensives i 17 batalles.

# data[].attributes.body
Els coloms, per part seva, van jugar un paper fonamental en el desenvolupament de la contesa, sent utilitzades com a elements de comunicació entre les unitats del front i els llocs de comandament en rereguarda. Els coloms eren entrenats pels colombòfils dels diferents exèrcits per a aconseguir que lliuressin els missatges que portaven dins de petites càpsules lligades en les seves potes. Quan un colom travessava les línies enemigues s'obria foc contra aquestes, per a evitar la recepció del missatge per part de l'altre exèrcit. D'aquesta manera, s'estima que van ser 200.000 els coloms que van perir en la guerra. D'entre elles destaca sense cap dubte Cher Ami (“benvolgut amic” en francès), va ser una femella entrenada pels estatunidencs que va lliurar amb eficàcia 12 missatges de gran importància durant la contesa i que va salvar al denominat com a “Batalló Perdut”.

# data[].attributes.body
La guerra va deixar entre 9 i 10 milions d'homes i dones morts i 20 milions de ferits. La magnitud de la guerra va obligar els països implicats a utilitzar tots els recursos disponibles al desenvolupament de la contesa. En un món encara no molt avançat tecnològicament com ho era aquell de principis de segle XX, els animals constituïen un important recurs, tant per a la societat majoritàriament agrícola, com per als exèrcits, que utilitzaven èquids tant per al transport com per al combat i aus per missatgeria.

# data[].attributes.headline
DEFINICIONS I VOCABULARI DE LA PRIMERA GUERRA MUNDIAL

# data[].attributes.subject
DEFINICIONS I VOCABULARI DE LA PRIMERA GUERRA MUNDIAL

# data[].attributes.body
La Primera Guerra Mundial va comportar els primers conceptes moderns sobre la dona i la societat: l’aparició, per primera vegada en la història d’Europa, d’una societat mixta.

Les dones van ocupar les butaques dels homes i van poder mantenir una vida pública i privada que va afavorir el seu desenvolupament personal i professional. Així mateix, va trencar amb els costums de l’època, va provocar canvis substancials en les relacions familiars i maritals, i fins a canvis estètics que van seguir impulsant la seva emancipació.

El millor exemple d’aquest canvi polític és Gran Bretanya. Allà, les sufragistes van perdre, catorze vegades, pugnes parlamentàries per aconseguir el dret al vot. No obstant això, el seu apoderament com a conseqüència de la seva contribució a la Gran Guerra va ser decisiu per obtenir-lo. Ho van aconseguir, finalment, el 1928.

Espanya seguiria l’exemple amb la Constitució de 1931, durant la Segona República. Les dones espanyoles van exercir el seu dret al vot, per primera vegada, en les eleccions de 1933. Això també recolza la idea que el país no va participar en la Gran Guerra directament però es va veure involucrat ideològicament, amb les seves conseqüències negatives i positives, com en el cas del sufragi femení. Però, la dictadura de Franco ho anul·laria de nou fins el 1975.

# data[].attributes.headline
Víctimes que van garantir la supervivència 

# data[].attributes.subject
Víctimes que van garantir la supervivència 

# data[].attributes.body
Les dades de l’Institut Henry Dunant indiquen que durant 5.000 anys d’història, s’han produït més de 14.000 guerres, que han causat la mort de 5.000 milions d’éssers humans.

La dona, com a part de la població civil i obviada en qualsevol presa de decisió, resulta ser, sobretot, víctima i, en general, són elles les que calladament, en períodes de guerra, han garantit la supervivència de la seva família i fins i tot, de la seva comunitat.

Aquesta guerra va mobilitzar uns 65 milions de soldats entre tots els contendents, va provocar que la rereguarda quedés òrfena de mà d’obra i va caldre recórrer a la dona per mantenir la producció. Com a exemple, cal recalcar que 430.000 franceses i 800.000 britàniques van passar de ser mestresses de casa a obreres assalariades i fins i tot, moltes d’elles formen part de la pròpia guerra.

A Alemanya, sense participar directament en les unitats de combat, van contribuir en les activitats de la guerra, treballant en les fàbriques d’armaments i desenvolupant diverses tasques prop del front de batalla. Poc abans d’acabar la guerra, gairebé 68.000 dones van reemplaçar als homes que eren al front.

Així les dones van demostrar que podien tenir rols totalment nous. Abans d’aquesta gran guerra es parlava que les dones no podien desenvolupar els mateixos treballs per diferències físiques i psicològiques, i això afortunadament es va trencar per complert.

# data[].attributes.headline
Enfosquides per les seves pròpies parelles

# data[].attributes.subject
Enfosquides per les seves pròpies parelles

# data[].attributes.body
El pas decisiu per als drets de les dones no arribaria fins a 1947, quan la Comissió sobre la Condició Jurídica i Social de la Dona de les Nacions Unides va crear un esborrany que pretenia ser instrument legal per articular els drets d’homes i dones.

Moltes dones van quedar enfosquides per les seves parelles en aquest període, perquè fins i tot els havien de regalar les seves obres i els seus avenços perquè els publiquessin ells en comptes d’elles. Les investigacións es centren en els països de la contesa: Alemanya, Gran Bretanya i França, per ser els que més van patir la guerra.

Fins al moment de la guerra s’havia avançat cap a nous drets la dona, com el sufragi universal i l’educació. Amb la contesa tot es paralitza. Curiosament, es trenquen els costums patriarcals però, en acabar, el primordial va ser reconstruir les ciutats, atendre els ferits i mutilats, i això va suposar un fre per a moltes coses, també per la situació de la dona.

# data[].attributes.body
A Anglaterra, les dones també van participar en el conflicte bèl · lic com civils, amb o sense remuneració. De fet, 80.000 dones es van enrolar com a auxiliars en les unitats femenines de les forces armades. Altres tantes prestar servei com infermeres.

A Rússia es va formar la primera unitat de combat exclusivament femenina, el Batalló de la Mort de Dones, compost per 2.000 voluntàries que van ser entrenades per Maria Leontievna Bochkareva, més coneguda pel seu sobrenom, Yashka.

A Espanya hi va haver també avenços, però molt allunyats dels països de la contesa. Els espanyols havien perdut ja en aquest moment els últims territoris de l’Imperi colonial i, per tant, estaven al marge dels assumptes continentals que ocupaven les claus diplomàtiques d’aquesta època.

# data[].attributes.headline
El seu paper                                                            

# data[].attributes.subject
El seu paper                                                            

# data[].attributes.body
El paper de la dona durant la Primera Guerra Mundial va ser silenciat. S'ha constatat que aquestes van estar en la línia de guerra, a la rereguarda i en els llocs de treball que van abandonar forçosament els homes per anar a combatre. Encara que les dones van ser víctimes de la guerra -ja que elles no van participar en el seu inici- també van ser elles les que, calladament, van garantir la supervivència de la seva família i fins i tot, de la seva comunitat.

Les conseqüències socials i polítiques de la guerra van modificar els estereotips tradicionals de gènere i van donar pas a una nova dona moderna, que no es limitava a viure en l’àmbit privat de la llar. Però, quan es van tornar a refer les ciutats, en finalitzar el conflicte, va ser com si això mai hagués passat.

Segons els investigadors, la majoria dels tractats van obviar la figura i les tasques de la dona durant la Primera Guerra Mundial, que va quedar a la rereguarda, però no en segon pla.

# data[].attributes.attachment_link.title
Trailer El Baron Rojo. Trailer The Red Baron Spanish Subtitles

# data[].attributes.attachment_link.title
CABALLO DE BATALLA (WAR HORSE) - Trailer español

# data[].attributes.body
Els signants de l'armistici segellat en Compiègne (França), l'11 de novembre de 1918 i que va entrar en vigor a les 11 del matí.

# data[].attributes.body
Es va signar el 28 de juny entre els països aliats i Alemanya i així es va posar oficialment fi a la Primera Guerra Mundial. Va entrar en vigor el 10 de gener de l'any següent i va imposar fortes sancions a Alemanya, que va estar pagant el cost de la guerra fins 2010.

# data[].attributes.body
Va ser l'empenta definitiva dels aliats en el front occidental per certificar la victòria. Es va desenvolupar des del 8 d'agost fins al 11 de novembre de 1918. A la imatge, un grup de soldats britànics descansa després de recuperar una localitat francesa. / IWM

# data[].attributes.body
La guerra va suposar una autèntica revolució per a la indústria de l'aviació. La producció d'avions va créixer d'uns centenars d'unitats a l'inici de la guerra a desenes de milers a la fin. A la foto, un aviador alemany preparat per al combat, 1917-1918. Fotografia de la BUFA. Patrimoni Macional.

# data[].attributes.body
Després de la primera revolució russa al febrer de 1917, que va portar l'abdicació de el tsar Nicolau II i un govern provisional, la manca de lideratge va resultar determinant. En plena crisi institucional, els alemanys van veure amb bons ulls enviar a l'abril a Lenin, un radical exiliat a Rússia, de tornada perquè desestabilizase encara més el país.

# data[].attributes.body
El seu fracàs en l'ofensiva dels Dardanelos va provocar la dimissió de Churchill com a primer lord de l'Almirallat britànic. Li van rebotar en un lloc residual de l'gabinet i preferiria agafar el fusell per anar-se'n a al front. Anys més tard, el 1940, es convertiria en el primer ministre de la Gran Bretanya durant la Guerra.

# data[].attributes.body
En total, en els Dardanelos van morir més de 100.000 persones de tots dos bàndols i un altre mig milió van resultar ferides

# data[].attributes.body
Llançament de magrana des d'una trinxera en 1915. Pocs mesos després de l'esclat de la Gran Guerra, la contesa es va estabilitzar en el front occidental d'Europa. La línia de front va patir poques modificacions substancials malgrat l'enorme nombre de morts registrat.

# data[].attributes.body
La batalla de l'Marne va ser una victòria estratègica aliada, ja que va suposar el fracàs de el Pla Schliefen, que buscava una derrota ràpida de França. Va tenir lloc entre el 5 i el 12 de setembre de 1914 i va ser el punt màxim de l'avanç alemany a França.

# data[].attributes.body
L'arxiduc i la seva dona van ser assassinats per Gavrilo Princip, un jove serbobosnià integrant d'un grup terrorista que aquell mateix matí havia atemptat de manera fallida contra l'hereu de l'Imperi austrohongarès.

# data[].attributes.body
La propaganda, els diaris i el control de la informació va suposar una important eina durant la guerra. Aquesta va abaixar la moral de la població molt però gràcies a les diverses campanyes patriòtiques que els governs van crear, les accions dels enemics van ser ridiculitzades i es van veure com a premsa humorística.
També els governs controlaven i censuraven tot allò que pogués evitar la desmoralització en la població. Aquests cartells són exemples de com el reclutament en l'exèrcit va ser vit com l'acte més noble que una persona jove, home clar, podia fer. Els repartien per tots llocs i feien que l'únic en el que pensés la gent era en la guerra, però negativament, sinó que la feien veure com a la noblesa de la vida.

# data[].attributes.headline
LA IMPORTÀNCIA DE LA PROPAGANDA DURANT LA GUERRA

# data[].attributes.subject
LA IMPORTÀNCIA DE LA PROPAGANDA DURANT LA GUERRA

# data[].attributes.body
La gràfica situada a sobre mostra les despeses econòmiques que alguns dels països més importants van haver de realitzar.
Aquestes xifres estan basades en el valor que el dòlar tenia l'any 1913, per tant, no es tenen en comte futures pèrdues del valor de la moneda com a producte de d'inflació. El més important que s'ha de considerar és que tots els bilions de dòlars esmentats en la gràfica serien molt superiors avui en dia, per exemple: 23 Bilions de Dòlars (1913) serien 602432034926.96 Dòlars actuals, és a dir 600 Bilions. És imprescindible que sempre es mantingui aquesta consideració per a valorar l'impacte econòmic catastròfic que aquesta guerra va suposar.
Una dada que seria importat fixar-s'hi són les despeses dels Estats Units i comparar-les amb les seves xifres de morts. En aquest cas, el país es situa com a un dels que més va perdre econòmicament però les seves baixes militars i civils són són tan altres com la resta de països que es troben amb ells en la gràfica.
Novament, els països que hi figuren van ser els màxims exponents dels dos bàndols rivals.

# data[].attributes.body
En aquest gràfic es poden apreciar clarament la quantitat de morts que van patir els països més importants que participaren en la guerra.
Primerament, aquests valors ens poden revelar de forma directa quins van ser els països que més es van implicar, ja que són aquests els que més morts van acabar patint. Per una banda tenim a Rússia, França i Gran Bretanya, que acumulen un total de 3966171 morts, i per una altra a Alemanya i Àustria-Hongria, que acumulen un total de 2973700 morts.

Després podem observar que el país que més va patir durant aquesta guerra va ser Alemanya, on hi van haver més morts i on la derrota va ser més contundent després de signar l'armistici. En aquest cas podríem dir que Alemanya no va perdre només en qüestions polítiques, sinó que també va pagar el preu humà més elevat de tots.

Per últim, s'hauria de fer una petita reflexió sobre la horrible xifra de morts producte de la guerra que, si no només ens basem en causes enterament bèl·liques, augmenta molt si ens fixem en les morts per infermetats i falta de menjar que la guerra va portar amb ella.

# data[].attributes.body
Estimada família em trobo a una trinxera, espero que estigueu bé, us estimo un munt seguidament us faig una petita explicació de com va tot.
Una trinxera és una rasa allargada de protecció del foc enemic, de l'artilleria i de les metralladores, emprada des d'antic per les tropes, i, en forma massiva, durant la Primera Guerra Mundial.
La primera rasa era darrere d'unes barreres formades per llargues tanques de filferro que separaven la terra de ningú del terreny propi; era molt difícil d'assaltar, ja que el terreny d'acostament era en descobert, i les tropes assaltants eren un blanc fàcil per a les defensores. Darrere de les trinxeres de primera línia es trobaven les trinxeres cobertes, que proporcionaven una segona línia defensiva. La seva amplària era d'1,8 a 2,5 metres. Les tropes que no estaven de servei vivien en els refugis subterranis de les trinxeres de suport. Els subministraments, aliments i les tropes de reemplaçament eren traslladats al capdavant a través d'una xarxa de trinxeres de reserva i comunicacions.

El menjar no era millor. Els soldats, asseguts com podien a les trinxeres (algunes estretes fins a tal punt que no cabia en elles més d'un home), esperaven amb ànsia que els enviessin les racions des rereguarda. La seva despesa calòrica solia rondar les 4.000 calories diàries. No obstant això, no ingerien ni una part d'elles. Al seu torn, com el menjar es preparava a les línies posteriors, solia arribar a el front freda i plena de brutícia. Però, tot i això, era el poc que podien per menjar, i s'ho ficaven entre pit i esquena en espera dels atacs contraris (els quals solien succeir a l'alba o al caure la nit)

La trinxera és un infern sobre la terra. Durant els primers dies de lluita, en paraules de Garvi, la seva construcció va ser més que precària. «Durant els començaments de la Primera Guerra Mundial no existia una experiència prèvia que els permetés edificar. Això va fer que es fes servir la fusta de les caixes en què es embalaban els obusos i la munició per folrar passarel·les i parets. Es buscava que no s'esfondressin a causa de les males condicions », sentencia. No era estrany que això succeís, ja que l'aigua (que, a l'hivern, solia arribar fins al genoll dels soldats) provocava habituals despreniments de terra.

Allò es corresponia amb un veritable pantà. «El terreny no era més que un fangar», assenyala un comandant britànic, sir John French, de terra de les trinxeres. En paraules de Garvi, la humitat, el fang i el fred van provocar l'aparició d'una infinitat de malalties. Tot i que la més coneguda i popular va ser el «peu de trinxera». Una malaltia que sol generar l'aparició de severs dolors i d'un edema vermell per culpa de l’contacte amb l'aigua. La realitat és que, a la pràctica, els batallons perdien més homes per ella que per l'artilleria i els fusells enemics.

# data[].attributes.headline
                                                                                 Eix Cronològic

# data[].attributes.subject
                                                                                 Eix Cronològic

# data[].attributes.body
Abans de la Primera Guerra Mundial, al centre d'Europa, hi havia un gran país anomenat Imperi austrohongarès que després de la guerra donarà lloc a diferents països, els quals són: Àustria, Txecoslovàquia, Hongria, i unes petites parts de Iugoslàvia i Sèrbia.

Abans de la Primera Guerra Mundial, a la banda d'Albània, hi havia dos petits països anomenats Sèrbia i Montenegro que després de la guerra es converteixen en un de sol: Iugoslàvia.

Abans de la Primera Guerra Mundial, l'Imperi Alemany ocupava un gran terreny. Després de la guerra el seu nom es va convertir a Alemanya, va perdre un tros del seu país i es va crear un nou país anomenat Prússia. També, Dinamarca va augmentar una mica el seu territori, reduint així, el territori alemany.

Abans de la Primera Guerra Mundial, Grècia, a l'igual que l'Imperi Alemany ocupava una gran extensió. Després de la guerra, Bulgària va guanyar un petit tros a nord de Grècia, perdent aquesta una part de país.

Abans de la Primera Guerra Mundial, el país més extens d'Europa anomenat Imperi Rus, ocupava gairebé tot el nord. Després de la guerra, aquest gran país, va perdre moltíssim terreny i va donar lloc així, a la creació dels següents països: Polònia, Lituània, Letònia, Estònia i Finlàndia. Romania, va guanyar extensió de l'Imperi Rus. La part que va quedar, va rebre el nom d'Unió Soviètica.

Abans de la Primera Guerra Mundial, una de les illes situades a l'Oest d'Europa tenia com a nom Regne Unit de Gran Bretanya i després de la guerra el seu nom va ser canviat pel Regne Unit.

Abans de la Primera Guerra Mundial, una illa situada a nord-oest d'Europa no estava reconeguda amb cap nom i després de la guerra, aquesta va rebre el nom d'Islàndia.

# data[].attributes.headline
MAPA MENTAL DE LES CAUSES I CONSEQÜÈNCIES

# data[].attributes.subject
MAPA MENTAL DE LES CAUSES I CONSEQÜÈNCIES

# data[].attributes.body
Bèlgica (incloses les forces colonials belgues)

Imperi britànic

Austràlia

Colònies de la corona britànica

Canadà

Domini de Nova Zelanda

Domini de Terranova

Unió Sud-africana

Imperi de l'Índia

Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda

França (incloses les forces colonials franceses)

Grècia (des de maig de 1917)

Itàlia (des d'abril de 1915)

Japó

Flag of the Principality of Montenegro.svg Montenegro

Portugal

Romania (des d'agost de 1916)

Imperi rus (fins a novembre de 1917)

Sèrbia

Estats Units (des d'abril de 1917)

També:

Andorra

Armènia (1918)

Bolívia

Brasil (1917)

Costa Rica

Cuba

Txecoslovàquia (1918)

Equador

Guatemala

Libèria

Haití

Hondures

Nicaragua

Panamà

Perú

República de la Xina

San Marino

Siam

Uruguai