# data[].attributes.body
pregovori su trajali od 1919. do siječnja 1920. godine

vodili su glavni predstavnici:

1. David Lloyd Gregore (Velika Britanija)

2. Vittorio (Italija)

3. Georges Clemenceau (Francuska)

4. Woodrow Wilson (SAD)

Održano u dvorcu Versailles u Parizu

Versajski ugovor : Njemačka proglašena kao glavni krivac za rat

# data[].attributes.body
na grčkome otoku Krfu

dogovoreno da če nakon pobjede Antante i njezinih saveznika biti stvorena nova država, Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca

nova država bi trebala biti ustavna i  demokratska

deklaraciju je u ime Jugoslavenskog odbora potpisao Ante Trumbić, a u ime srpske vlade Nikola Pašić

ujedinjenje je zamišljeno kao spajanje naroda Austro Ugarske sa Srbijom i Crnom Gorom

# data[].attributes.headline
STVARANJE DRŽAVE SHS- 29.listopada 1918.

# data[].attributes.subject
STVARANJE DRŽAVE SHS- 29.listopada 1918.

# data[].attributes.body
u Zagrebu

nekoliko dana nakon kaputilacije Austro-Ugarske Monarhije

sastajanje Hrvatskoga sabora

Hrvatski sabor raskinuo sve državnopravne veze s Austro-Ugarske

čelu nalazio slovenski političar Anton Korošec, dok su potpredsjednici bili Hrvat Ante Pavelići Srbin Svetozar Pribićević

Sabor je svoje ovlasti prenio na Narodno vjeće SHS čime je ono postalo vrhovno tijelo vlasti u novonastaloj državi

# data[].attributes.headline
STVARANJE KRALJEVSTVA SRBA, HRVATA I SLOVENACA - pokraj studenoga 1918.

# data[].attributes.subject
STVARANJE KRALJEVSTVA SRBA, HRVATA I SLOVENACA - pokraj studenoga 1918.

# data[].attributes.body
Vodstvo Države SHS je odlučilo zbog već opisanog lošeg stanja u zemnji i zbog ulaska talijanske vojske na hrvatsko priobalno područje požuriti s postupkom ujedinjenja. No, nijedna važnija hrvatska politička stranka tog doba nije prelagala osnutak samoatalne hrvatske države. Stjepan Radić je upozoravao na oprez ističući da vi najprije trebalo odrediti uvjete ujedinjenja i zauzimajuići se za to da nova država bude federativna republika. No većina je smatrala da za to nema vremena te je požurivala ujedinjenje. Tu je većinu predvodio Svetozar Pribićević koji se zauzimao da nova država bude centralistička monarhija. Aleksandar Karađorđević koji je napisao Adresu je 1. prosinca 1918. proglasio ujedinjenje Države Slovenaca, Hrvata i Srba s Kraljevinom Srbijom u jedinstveno Kraljevstvo Slovenaca, Hrvata i Srba. Novonastala monarhija je organizirana centralistički a ne federativno

# data[].attributes.body
2 godine nakon nastanka Kraljevstva SHS,izbirnim zakonom je uvedeno opće pravo glasa za punoljetne muškarce, a žene i dalje nisu mogle glasati. Na prvim izborima najviše glasova je dobila Demonratska stranka, čiji su ključni elementi njezina programa bili cenralizam i jugoslavenski unitrizam. Treća stranka prema broju glasova a četvrta prema broju mandata u skupštini je bila Hrvatska pučka seljačka stranka (HPSS). Četvrta stranka prema broju osvojenih glasova a treča prema broju mandata je bila Komunistička partija Jugoslavije (KPJ) koja se zauzimala za rušenje kapitalističkog a uvođenje socijalističkog društvenog pokreta za stvaranje Sovjetske Republike Jugoslavije

# data[].attributes.headline
ANTENTAT NA HRVATSKE ZASTUPNIKE U NARODNOJ SKUPŠTINI- 1928.

# data[].attributes.subject
ANTENTAT NA HRVATSKE ZASTUPNIKE U NARODNOJ SKUPŠTINI- 1928.

# data[].attributes.body
Seljačka stranka nakon prvih izbora nastavila je jačati ali zastupnici HRSSa i dalje nisu sudjelovali u radu skupštine pa je Stjepan radić uočio da to odgovara režimu. 1825.godine je odlučio na pormjenu taktike: priznao je monarhiju i Vidodanski ustav a ime stranke promjenio u HRVATSKA SELJAČKA STRANKA. Svetozar Pribićević se u prvim godinama osnivanja države zauzimao za unitrizam i centralizam no s vremenom se također napao u uporabi. Svetozar Pribićević i Radić su sklopili novu stranku njihovih starih stranaka i napravili Seljačko demokratsku koaliciju. Zastupnici SDKa vodili su u Narodnoj skupštini žestoke rasprave do čega je 20. lipnja 1928 zastupnik radikalne stranke Puniša Račić pucao u hrvatske zastupnike. Među njima koji su stradali bio je i Stjepan Radić koji je bio ranjen a zatim prevezen iz operacije u Beogradu u Zagreb gdje je umro u kolovozu iste godine. Pressjedničko mjesto u HSSu preuzeo je Vladko Maček.

# data[].attributes.body
Krizu u zemnji nastalu nakon antetata na hrvatske zastupnike iskoristio je kralj Aleksandar. Ukinuo je Vidovdanski ustav i raspustio Narodnu skupštinu. Ta njedova odluka objavljena je 6.sječnja 1929. pa odatle i naziv Šestosječanjska diktatura. Pokraj iste godine promjenio je ime države u Kraljevina Jugoslavija, a država je podijeljena na 9 banovina. Posljedice uvođenja diktature bile ograničavanje građanskih sloboda, uvođenja cenzure i sustavni progon političkih protivnika režima. Komunisti su pokušavali atentatima izazvati nerede koji bi pridonijeli rupenju kralja Aleksandra s vlasti. 1930. pravaši okupljeni oko Ante pavelića utemeljili su organizaciju Ustaše čiji bi cilj bio tajne revolucionarne organizacije bila je okružena borba za osamostaljenje Hrvatske.

# data[].attributes.headline
UBOJSTVO KRALJA I USPOSTAVA BAMJESNIŠTVA- 1933.-1934.

# data[].attributes.subject
UBOJSTVO KRALJA I USPOSTAVA BAMJESNIŠTVA- 1933.-1934.

# data[].attributes.body
Atentatator, član VMRO-a usmrtio je kralja Aleksandra, a francuski ministar vanjskih poslova Louis Barthou, ranjen je zalutalim policijskim metkom te je uslijed neprikladne medicinske pomoći iskrvario i umro. Oko atentata su surađivali Ustaše i VMRO, koji nisu željeli da Hrvati j Makedonci žive pod srpskom dominacijom, posebno nakon uvođenja Šestosječanjske diktature i donošenja oktroiranog ustava, nego su se zalagali za stvaranje neovisnih država Makedonije i Hrvatske

# data[].attributes.headline
SPORAZUM CVETKOVIĆ-MAČEK - 26.kolovoz 1939.

# data[].attributes.subject
SPORAZUM CVETKOVIĆ-MAČEK - 26.kolovoz 1939.

# data[].attributes.body
Nakon višemjesečnih pregovora 26. kolovoza 1939. potpisan je čuveni sporazum Cvetković-Maček kojim je ustrojena Banovina Hrvatska kao zasebna teritorijalna jedinica unutar Kraljevine Jugoslavije. Sporazum su dogovorili Vladko Maček, čelnik HSS-a, i Dragiša Cvetković, tadašnji premijer Kraljevine Jugoslavije. Glavni pokretač pregovora bio je knez Pavle Karađorđević,