# data[].attributes.location_name
Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.headline
ЛЕКСЕМИ Півчвартаста, ступак, куфа, ке 

# data[].attributes.subject
ЛЕКСЕМИ Півчвартаста, ступак, куфа, ке 

# data[].attributes.body
Ступак Кінь, що йде доброю ступою. розм. Вид грубого взуття.

Куфа, фи, ж. Бочка.КУФА не зафіксовано в СУМ.

Куфа (від давн. в-нім. kuofa) — українська міра рідини у XVII—XVIII століттях (наприклад, для горілки). Слово куфа, кухва буквально означає «бочка».

КЕ, невідм., розм., рідко.

1. Уживається як присудкове слово в знач. дай, подай.

2. Уживається як вигук спонукання до дії; ану, анумо.

3. Уживається як вигук спонукання в знач. глянь, дивись.

Приклади:

Роспознае нешвидку ристь двохъ ступаківъ.

Горілка, меди, пива такъ за іми въ куфахъ и іздять, - хто стрінетця, усякого частують.

Ось кè лишь, я трошки різону по грудині....

Кè лишь сюди ноги.

# data[].attributes.location_name
Кролевецький район, Сумська область, Україна

# data[].attributes.headline
ЛЕКСЕМИ Одежа, лучче, кріпко

# data[].attributes.subject
ЛЕКСЕМИ Одежа, лучче, кріпко

# data[].attributes.body
Одежа, Лучче, кріпко - є у словнику Грінченка

Лучче - немає у СУМ

Приклад вживання:

Оть же ми вамъ доведе- мо, що жіноче царство стоіть кріпше надъ усі царства.

»Нехай лучче«, сказав батько, поляже одъ шаблі и одъ кулі, аби за добре діло, за цілость Украіни, що ось розідрали на двое.«

Коні въ іхъ потомлені, одежа й тороки позапилювані: заразъ було знати, що ідуть не зблизька.

# data[].attributes.location_name
Сумська область, Україна

# data[].attributes.headline
Східнополіські регіоналізми П.Куліша

# data[].attributes.subject
Східнополіські регіоналізми П.Куліша

# data[].attributes.body
До східнополіських лексичних регіоналізмів, їх значень та варіантів у мові творів П. Куліша на час їхнього написання насамперед можна віднести такі: бахмат ‘бойовий верховий кінь’; завірюха ‘сильний вітер із снігом’; завсегда ‘завжди’; заточити ‘закотити’; зуздріти ‘побачити’; лубка ‘табакерка’; настільник ‘скатерть’; ‘ушула‘ стовп, непогідь ‘негода’

Се вже такъ завсегда бувае; завсегда доводитця намъ та честь да слава.

Нехай міщане де-чимъ и поживились одъ козаківъ у Польску заверуху.

# data[].attributes.location_name
Київська обл., Україна

# data[].attributes.headline
Морфологічні риси мови П. Куліша

# data[].attributes.subject
Морфологічні риси мови П. Куліша

# data[].attributes.body
Форми іменників ІІ -відміни називного-знахідного відмінків множини

Мещане, Кияне, Татаре.

Кинулись мещане жалітись до гетьмана, дакъ той сміетця: Ви жъ хиба, каже, вражі си- ни, не знаете, що ми теперь усі як рідні брати?

Іменники ІІ відміни середнього роду однини

Лихоліттє, життє.

Далось и ёму въ знаки Батиєвське лихоліттє.

Форми давального і місцевого відмінків іменників ІІ відміни однини

Батьку Богданові, пану гетьману, Сердюкові Петру, по панотцеві

На ліжкові, по мужові, на еім мізернім.

Сказали бъ ви се батьку Богданові: він би якъ разъ потрощивъ объ ваши дурний го- лови свою булаву!

У кімнаті, де перше сама спала, послала йому на своє ліжкові перину, убрала сволокъ свіжими, що найкращими квітками

Іменники ІІІ відміни

Печали, кротости, вь Богоматери.

Да погадавши такъ, винявъ изъ-за пазухи щирозлотий обушокъ, що одбивъ, колись на войні у Лядського пана, чи въ недолошка, да й повісивъ на ризі въ Богоматери

Стягнення в неособових родових займенниках

Тоі, мойму, тиі, усею.

Наши діди й баби, якъ думали заручати дітей, то перше іхали з усею сімъєю на прощу до якого манастири да молились Богу.

Форми двоїни іменників

Дві парі волівь, два слові, очими, ушима.

Та хочь би й про тихъ, що за візъ хворо- сту платять по дві парі волів.

Займенникові форми 3-ї особи

Вь его, зь іми, супротивь іхь.

Неособові займенники

Сю, сії, се, сего, отсе.

Як отсе тебе Господь сюди занісь? питае Шрам

Членні нестягнені форми прикметників і займенників

Довгоусиі, мирськую.

Коло его, по праву руку, стояв військовий судда съ патерицею, а по ліву війсковий писарь, съ каламаремъ за поясомъ, зъ пиромъ за ухомъ и папиромъ у рукахъ; а далі по бокахъ довгоусиі діди Січовиі.

Короткі прикметники

Красень, славень.

Гетьманъ вінз на всю губу, пишень в красень; да не згляне й не заговорить такъ одъ серця, якъ той бідний Петрусь.

Ступені порівняння прикметників та прислівників

Одягнійший, веселійшь, охотнійшь.

Що глибше въ кутъ, то все бувъ людъ одягнійший; були туть уже й міщане въ личакахъ и въ синіхъ каптанахъ, було й городове козацтво въ блакитнихъ да въ зеленихъ жупанахъ

# data[].attributes.location_name
Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.headline
ФОНЕТИКА П. КУЛІША

# data[].attributes.subject
ФОНЕТИКА П. КУЛІША

# data[].attributes.body
Опозиція /р/ - /р'/

гряниця, огряничить, румати, поміраемось, писарь,

И жупани, и худобу покинув вінъ ій на прожитокъ, а самъ у семразі убравсь за гряницю бабського царства.

Кирило, поміраемось, чий довша?« Козацьке слово, и оддавъ би шалевий свій поясъ за таку честь!

Відповідники [ф], [хв]

филі, хвил, фірточку, хвороба

Довго вінъ ворочавсь на своїй бурці; далі вставь, натяга жупанъ да й вийшов у гай фірточкою

А туть ще почало темніти, такъ Сомкове військо - наче те море, що съ-переду ще хоч видно, якъ хвилі ходять

Протеза

огонь, довгоусий, гаспедъ, юлицю, гурбою

Такъ хиба намъ сидіти, згорнувши руки, коли огонь уже підложено, и ось тужъ-тужь по- жежа схопитця по Вкраіні! «

Який гаспедь одвоёвувавъ намъ наше добре, опрічъ насъ самихъ  кричали міщане.

Прийде й на нашу юлицю праз никъ

Епентеза

Двійчи, трейтій, пійти, доняла

И сюди й туди, и вдовжь и впоперекъ знай швендяють люде та й вони вирішили пійти.

# data[].attributes.location_name
Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.headline
Фонетика П. Куліша

# data[].attributes.subject
Фонетика П. Куліша

# data[].attributes.body
*о замість і

У двох спільнокореневих слова покойний, заупокойний.

У цих самих текстах паралельно зафіксовано покійникъ

Форму покойний можна вважати церковнослов’янізмом, саме її засвідчує Словник мови Шевченка 1964 р. В етнографічних записах П. Куліша зафіксовано ви́чний поко́й.

Припускаємо, що за часів П. Куліша в східнополіському говорі в аналізованих словоформах були поширені [о] та [і], однак на збереження *о в мові письменника могла впливати книжна традиція.

До стилістично зумовлених елементів книжності в мові П. Куліша треба зараховувати й форми з *о, що їх можна вважати лексичними архаїзмами.

Наприклад столець - престол.

І ки́нулись ку́пою до стола́ . Січу́ть, руба́ють Низовцíв, сажають на столе́ць Сомка»

Як видно, у тексті «Чорної ради» разом із застарілим столець автор у тому ж значенні відбиває стіл. Означена варіантність не випадкова, бо як співробітник Археографічної комісії для розгляду стародавніх актів П. Куліш мав змогу добре ознайомитися зі староукраїнською мовою і зауважити паралелізм в уживанні лексем стол – столець, що засвідчують пам’ятки княжої доби й пізніших часів; серед цих пам’яток був і Літопис Самовидця.

Гіпотетично, орієнтир П. Куліша на книжну традицію зумовив збереження *о в історизмах. Зокрема, у всіх досліджуваних першодруках П. Куліш відбиває з о мосток, Запорожжя та похідні форми, уживані в сучасній українській мові як назви історичних понять.

От і виходили з Запорожжя один за одним гетьмани козацькії:

Аж ось піднявсь страшенний, невгасимий пожар із Запорожжя — піднявсь на ляхів і на всіх недругів

Рефлекси *о в повноголосних структурах (у складах, які не можна однозначно кваліфікувати щодо закритості / відкритості) у мові першодруків П. О. Куліша варіативні: безголовъе – безголівъя, головку, збройний, воротьми – ворітьми.

Один був молодий собі козак, збройний, як до війни;

Через річку йшла до ворот гребелька. А ворота в Череваня не прості, а державськії.

– безголівъя

# data[].attributes.location_name
Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.headline
Фонетичні риси східнополіського говору

# data[].attributes.subject
Фонетичні риси східнополіського говору

# data[].attributes.body
Фонетичні особливості східнополіського говору:

1. Східнополіський говір зберігає дифтонги на місці етимологічних «о», «е» та «ě» (вуол, піеч, діед);

2. Для значної частини східнополіського говору характерне акання (галава́, пабіегла, вада́);

3. У більшості говірок диференціація фонем «е» та «и» не залежна від наголосу;

4. Наявність реліктів етимологічного «і» в півн.-зах. частині східнополіського говору;

5. Втрата «j» на стику префіксальної й кореневої морфем (ви́шла, зан'али́);

6. Релікти давньої м'якості губних приголосних та «ч’» в частині східнополіського говору (нуч’, п'іеч’);

7. Ослаблення фонеми «ф» і заступлення її «х» чи «хв» (худбóл, хва́ра);

8. Збереження дзвінкості кінцевих приголосних (зуб, кров);

9. Наявність аферези (доднóйі).

# data[].attributes.location_name
Галицький район, Львів, Львівська область

# data[].attributes.headline
Галицький діалект

# data[].attributes.subject
Галицький діалект

# data[].attributes.body
Галичина

Є. Нахлік стверджує, що Пантелеймон Куліш досліджував лексичне багатство української мови не тільки на сході, півдні та центрі України, зокрема цікавився галицьким діалектом, занотовуючи цікаві слова до записників.

Південно-західне наріччя

# data[].attributes.location_name
Луцьк, Волинська область

# data[].attributes.headline
Луцьк, Волинська область

# data[].attributes.subject
Луцьк, Волинська область

# data[].attributes.body
П. Куліш завдяки протекції інспектора шкіл Михайла Юзефовича дістав посаду викладача в Луцькому дворянському училищі.

Волинський говір

# data[].attributes.location_name
Полтавська область, Україна

# data[].attributes.headline
Наддніпрянський говір (Пд-Сх. наріччя)

# data[].attributes.subject
Наддніпрянський говір (Пд-Сх. наріччя)

# data[].attributes.body
П. Куліш із 40-х років, вивчав народну мову під час етнографічно-фольклористичних мандрів по Правобережній Наддніпрянщині,

"практично до кінця життя всотував лексичне багатство української мови, і то в різних діалектах"

(Київська, Сумська, Полтавська, Черкаська області)

# data[].attributes.body
З кінця 1830-х років Куліш — слухач лекцій у Київському університеті. П. Куліш особисто познайомився і заприятелював з М. Максимовичем. Професор заохочував здібного студента до літератури, до збирання та дослідження фольклору.

# data[].attributes.location_name
Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.headline
Ареал східнополіського діалекту.

# data[].attributes.subject
Ареал східнополіського діалекту.

# data[].attributes.body
Його дитинство та юність проходили в ареалі східнополіського діалекту. Хоча ареалогічного прочитання мови творів П. Куліша раніше не здійснювали, однак спостереження Ю. В. Шевельова, І. Г. Матвіяса, М. Є. Сиваченка, Т. І. Должикової дають свідчення про виразний вияв у мові письменника рідного йому східнополіського говору північного наріччя. (Чернігівська, част. Київської, пн Сумська обл)

# data[].attributes.location_name
Вороніж, Сумська область

# data[].attributes.headline
Місце народження П. Куліша 

# data[].attributes.subject
Місце народження П. Куліша 

# data[].attributes.body
П. Куліш народився в 1819 р. на хуторі поблизу містечка Вороніж колишнього Глухівського повіту на Чернігівщині (тепер Шосткинський р-н Сумської обл)